82 N. SYLVÉN, OM DE SVENSKA DIKOTYLEDONERNA. 



Att V. serpyllifolia i naturen under gynnsamma förhållanden kan gå i blom 

 andra året torde vara säkert. Under odling å trädgårdsland blommade växten redan 

 första året. 



Veroiiicji nrvensis! 



Undersökningsmaterial: sommarannuella plantor: Vg. Hassle prästgård, 

 trädgårdsland, ''/» 1902; vinterann uella, relativt svagt internodiesträckta plantor: Uppl. 

 Uppsala, 2S /n 1894, J. A. Z. Brundin; Vg. Hassle, Nordängen ? 7.-> 1903; vinterannu- 

 ella, höstblommande individ: Vg. Hassle prästgård, trädgårdsland /.-, 1903, Vg. Hassle, 

 Fåleberg, trädesåker, ia / 5 1903. 



Litteratur: Areschoug IV, p. 110. - Ascherson I, p. 485. — Johansson 

 III, p. 101. 



Sommarannuell och vinterannuell hapaxanth. 



Hjärtbladen äro skaftade, rundade, c:a 1+3x3 mm. (å storväxt, sommar- 

 annuell planta), å sommarannuella individ ofta kvarsittande friska ännu vid blom- 

 ningen. Primordialbladen äro vanligen helbräddade, relativt långt skaftade. Den för- 

 längda hypokotylen sammanflyter med den rikt grenade, genomgående hufvudroten. 1 



De vinterannuella plantorna öfvervintra gröna. Antingen äro epikotylens nedre 

 internodier rosettlikt föi'kortade, då öfvervintringen sker på rosettskottliknande sta- 

 dium, eller också inträder å epikotylen direkt internodieförlängning; epikotylskottet 

 är i senare fallet vanligen plagiotropt, nedtill rikgrenadt; till och med kunna 

 på detta stadium blomknoppar, någon gång äfven blommor redan på hösten hafva 

 kommit till utveckling. 



Veroiiicu vernn! 



Undersökningsmaterial: grodd — ungplantor: Uppl. Uppsala, Slottsbacken, 

 sandmark, Vu 1901, 21 A 1903; Vg. Hassle prästgård, grusbacke, 2 ~ 8 /? 1902; öfver- 

 vintrande ungplantor: Uppl. Uppsala, Lassby, ängsbacke, ii 1903. 



Litteratur: Areschoug IV, p. 111. — Ascherson I, p. 486. — Brundin 

 I, pp. 24 — 5. — Johansson III, p. 102. 



Vinterannuell och sommarannuell hapaxanth. 



Hjärtbladen äro till form och storlek nära öfverensstämmande med föregående 

 arts. Heterofyllin är här tydligare; primordialbladen äro helbräddade, så småningom 

 öfvergående i den flikade bladformen. Hypokotyl och rotsystem = föregående arts. 



De vinterannuella individen öfvervintra vanligen på tydligt rosettstadium, h var- 

 för också Brundin, 1. c, hänför T 7 , verna till den af honom uppställda Draba verna- 



1 Om rotsystemet se Freidenfelt, I, p. 132. 



