92 N. SYLVÉN, OM DE SVENSKA DIKOTYLEDONERNA. 



Under groningsåret utvecklades ett vanligen c:a dm. -högt, rent vegetativt epi- 

 kotylskott; från dess nedre örtbladsaxiller kommo de ofvan omtalade utlöparna 

 till utbildning. Under vintern bortdog allt utom de vid nodi birotdrifvande, särskildt 

 de underjordiska mot spetsarne märkbart upplagsförtjockade utlöparna. 



Mentha silvestris. 



Litteratur: Braun II, pp. 111 — 12. — Irmisch XIII, p. 65. 



Mentha viridis. 



Litteratur: Braun II, pp. 111, 112. 



Mentha aquatica! 



Undersökningsmaterial: årsplantor: Sk. Kristianstad, Hammar 2 %, 23 / s 1904. 

 Litteratur: Irmisch XIII, p. 65. 



M. aquatica öfverensstämmer enligt Irmisch, 1. c., nära med M. arvensis. — 

 De af mig i Skåne insamlade årsplantorna hade i augusti från hjärtbladsaxillerna ut- 

 vecklat starkt internodieförlängda, å alla de af mig undersökta plantorna typiskt låg- 

 bladiga underjordsutlöpare; från utlöparnodi hade birötter utbildats; utlöparna voro 

 ännu blott svagt upplagsförtjockade. Epikotylskottet var vanligen ogrenadt, c:a 

 5 cm. högt. 



Hjärtbladen äro skattade, rundadt ovala, c:a 2 + 3x2 mm. Primordialbladen 

 äro små, rundade, helbräddade. Den förlängda hypokotylen sammanflyter med den 

 fint och rikt grenade hufvudroten. 



Mentha arvensis! (Tafl. VII, A: 3.) 



Undersökningsmaterial: årsplantor: Vg. Hassle, Nordängen 3 %, 19 / 7 1902 

 (fig. 3 b), "/. 1904 (fig. 3 a); Uppl. Flottsund /,„ 1902; Uppl. Valloxen A„ 1902; i 

 kultur uppdragna årsplantor: H. B. U. s. 2 %, sk. " _1 7io 1900, F. R. Kjellman. 



Litteratur: Braun II. Irmisch XIII, pp. 64—5, Taf. III, Fig. 17—23. 



Kjellman II, p. 253. 



Örtartad pollakanth af direkt sträck! edad typ. Groning försiggår i naturen 

 om våren. 



Hjärtbladen (fig. 3 a) äro skattade, rundadt spadlika, c:a 2 + 2 x 2 mm. Pri- 

 mordialbladen (se fig. 3 a) äro helbräddade, vanligen rundade, stundom m. 1. m. ut- 

 prägladt rombiska. Den förlängda hypokotylen sammanflyter med den rikgrenade 

 hufvudroten. 



