!IC) N. SYLVEN, OM DE SVENSKA D1KOTYLEDONERNA. 



I kultur uppdragna plantorna under groningsåret en relativt kraftig utveckling ; 

 blomning inträder under andra året (Cleve, 1. c. p. 70). — I naturen synes växtens 

 första förstärkningsstadium vara af 2 — flere års längd. 



Thymus cJiamsgdrys! (Tafl. VII, A: 5.) 



Undersökningsmaterial: grodd — ungplantor: Vg. Hassle prästg.,: 12 A, ls /« 

 1902, /, 1903 (fig. 5 a, b). 



Buskartad pollakanth af direkt sträckledad typ. De funna ungplantorna hafva 

 varit vårgroende. 



Hjärtbladen äro här liksom hos föregående art skattade, njurlika — spadformiga 

 c:a 2 + 2 X 2,5 mm. 



Tli. chamcedrys synes till sin utveckling nära öfverensstämma med Th. serpyl- 

 1a in. Under groningsåret utvecklar den vårgrodda plantan en 6 — 7 epikotyla inter- 

 nodier. Från hjärtbladsaxillerna började i augusti månad plagiotropt lagda sidoskott 

 utbildas. Äfven hufvudskottet blir snart plagiotropt inriktadt. Birotbildning har 

 jag ej iakttagit ännu under groningsåret. Öf ver vintr ingen sker såsom hos föregående 

 art (se fig. 5 a). Enstaka exemplar med på våren afdödt hufvudskott, ersatt af 

 hjärtbladsskotten, har jag äfven påträffat 1 (se fig. 5 b). 



Galamintlia acinos! (Tafl. VII, A: 6.) 



Undersökningsmaterial: grodd — ungplantor: Uppl. Uppsala, Slottsbacken, 

 sandmark, 38 /io 1901 (fig. 6 a, b), 7 / 5 1903 (fig. 6 c, d); herbarieexemplar (H. U). 



Litteratur: Areschoug IV, p. 88. — Ascherson I, p. 514. Irmisch XIII, 

 pp. 70 — 1. — Johansson III, p. 65. — Moe I, p. 38. — Norén och Witte I, pp. 

 72-3. - Witte II, p. 276. 



Vanligen örtartad pollakanth, stundom äfven vinterannuell och möjligen äfven 

 sommarannuell hapaxanth af direkt sträckledad typ. 2 Att »fröna» äro genast vid 

 mognaden grobara, har jag funnit vid Uppsala, där växten är allmänt höstgroende; 

 enligt Johansson, 1. c, är växten på Gott] and normalt vårgroende. 3 



Hjärtbladen (se fig.) äro skattade, rundadt spadlika, stundom med tandad bas, 

 c:a 2,5 4-2x2 mm. Örtbladen visa ingen egentlig heterofylli. Den förlängda h} ? po- 

 kotylen sammanflyter med den rikt och fint grenade hufvudroten. 



Öfvervintringen sker på vintergrönt stadium (se fig. 6 c, d). Å vinterannuella 

 plantor öfvervintra ofta äfven hjärtbladen (se fig. 6 c, d). Plantorna äro på våren vanli- 

 gen rödaktigt anlupna. Enligt Johansson, 1. c, blommar växten (då sommarannuell) 

 ofta redan första året. 



1 Jmf. Irmisch XIII, p. 70. 



3 Jmf. Aresciiouo, I. c, Ascherson, 1. c, Johansson, 1. c, Moe, 1. c; Irmisch, 1. c, liar funnit 

 C. acinos såväl perenn som äfven »bienn» och sommarannuell. 



3 »Frön af vinterståndare» äro vårgroende; groningsförsök med dylika hafva anställts af Norén och 

 Witte, 1. c; de anställda försöken gåfvo positivt resultat. 



