102 N. SYLVÉN, OM DE SVENSKA DIKOTYLEDONERNA. 



Hjärtbladen äro skaftade, rundadt ovala, c:a 4 + 4x4 mm. Primordialbladen 

 äro glest trubbtandade med svagt hjärtlik bas. Den förlängda hypokotylen samman- 

 flyter med den tidigt rikt och fint grenade hufvudroten. 



Under det första året synes växten i naturen vanligen ej utbilda några egent- 

 liga utlöpare; de från hjärt- eller nedre örtbladsaxillerna utvecklade, sträckledade, 

 med m. 1. m. örtbladlika bladorgan försedda, båglikt utåt — uppåtgående sidoskotten 

 öfvervintra och utväxa nästa år till vanliga ofvanjordsskott, ännu i lifssamband med 

 det blott till sina öfre delar nu afdöda huf vudskottet ; hufvudroten kvarlef ver ännu ; 

 från hypokotyl och epikotylbas äfvensom från sidoskottbaserna utvecklas kraftiga 

 birötter. Det första förstärkningsstadiet synes i naturen vara af flere års längd. 

 Under de senare ungplantsåren synas typiska utlöpare komma till utbildning; moder- 

 växten bortdör nu förr eller senare fullständigt och skottisolering inträder. — Under 

 odling å trädgårdsland sommaren 1903 utvecklades redan första året ett synnerligen 

 kraftigt och rikgrenadt utlöparsystem. Med sina låg — örtbladiga spetsar trädde ut- 

 löparna vanligen redan på hösten of van jord. Ett synnerligen kraftigt birotsystem 

 hade på hösten kommit till utveckling från utlöparna. Under vintern bortdog moder- 

 växten fullständigt, och blott de sålunda isolerade utlöparskotten öf ver vintrade. Blom- 

 ning inträdde ej ännu under groningsåret. 



Utvecklingen från frö är äfven studerad af Irmisch, 1. c: »Im ersten Jahre 

 findet man die Hauptachse der Keimpflanze oft ganz unverästelt und nur mit weni- 

 gen 1—4 entwickelten Internodien versenen; im nächsten Jahre wachsen die Kotyle- 

 donarsprossen, oft nur einer, aus ; sie sind bald aufrecht, bald strecken sie sich nieder. 

 An recht kräftigen Exemplaren findet man schon im ersten Jahre auswachsende 

 Kotyledonarsprossen. Die Hauptwurzel ist noch im zweiten Jahre vorhanden, wird 

 aber nicht stark; an ältern Pflanzen ist sie verwest. » 



Stachys paliistris! 



Undersökningsmaterial: årsplantor: Vg. Hassle, Nordängen, sandstrand, 

 'Vt 1902; Uppl. Ekolns strand vid Tjället I7 A 1901, F. R. Kjellman. 



Litteratur: Irmisch XIII, pp. 77—8, Taf. IV, Fig. 90. Warming IV, 

 pp. 80, 81, Fig. 20. 



Örtartad pollakanth af direkt- sträckledad typ. Groningen försiggår i naturen 

 om våren. 



Hjärtbladen äro skaftade, ovala, c:a 2 + 7x4 mm. Örtbladen visa blott svag 

 heterofylH. Den förlängda hypokotylen sammanflyter med den rikgrenade hufvud- 

 roten. Tidigt inträder sidoskottalstring från hjärt- och nedre örtbladsaxillerna. 

 Hjärtbladsaxillskotten antaga karaktär af utlöpare, ofvan jord ännu örtbladiga (ört- 

 bladen voro dock här på de af mig insamlade årsplantorna relativt ofullständigt ut- 

 vecklade). Af Kjellman d. I7 A 1901 å stranden af Ekoln insamlade årsplantor 

 hade från hjärtbladsaxillerna drifvit ännu oförtjockade, ända till öfver 2 dm. långa, 

 underjordiska utlöpare. De i nedre örtblads vecken alstrade sidoskotten voro utbildade 

 såsom örtbladiga, plagiotropt utlöpande ofvanjordsskott. 



