KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 40. NIO 2. ] 27 



Hjärtbladen (se fig. 2 a) äro kort— otydligt skattade, tunglikt ovala, såsom fullt 

 utväxta c:a 6x1—2 mm. Primordialbladen (se fig. 2 a — e) äro lancettlika, helbräd- 

 dade eller oregelbundet och enstaka fliktandade ; de senare örtbladen blifva alltmera 

 fliktandade— fint parflikade af typisk örtbladform. Hypokotylen synes i regeln vara 

 blott svagt förlängd, snart genom större groflek och sin grönaktiga färg tydligt af- 

 gränsad från den fina, vanligen ogrenade hufvudroten (se fig. 2 a— d); denna blif ver 

 snart fullständigt förträngd af de från hypokotvlbasen kraftigt utvecklade birötterna 

 (se fig. 2 e, f). 



Under groningsåret utvecklas i naturen ett m. 1. m. rikbladigt, ännu första 

 året rosettskottartadt,' ogrenadt epikotylskott (se fig. 2 a — f). Tydligare interno- 

 dieförlängning torde inträda först under andra året. Om den senare utvecklingen 

 torde gälla, livad Wydler, 1. c. p. 286, säger: »Der Stengel stirbt schon fruhzeitig 

 von hinten ab, während sein fortwachsender Theil iiberall fädliche Wurzeln aussen- 

 det. > (Jmf. här fig. 2 g, h). Öfvervintringen torde ske på vintergrönt stadium. 2 



Armeria vulgaris! (Tafl. IX, A: 3.) 



Undersökningsmaterial: grodd— ungplantserie : Uppl. Flottsund A„ 1903, 

 2 7s 1904 (fig. 3 a— j); A. vulg. var. maritima: ungplantserie: Hall. Varberg 21 / 7 1904; 

 i kultur uppdragna årsplantor: Vg. Hassle prästgård, trädgårdsland: frukter insaml. 

 Hall. Varberg 2I / 7 , s. "/«, årsplantor sk. 17 A 1904. 



Örtartad pollakanth af rosettskottyp. Frukterna äro grobara redan fruktmog- 

 nadsårets höst; i naturen synas dock blott ett fåtal frukter gro redan på hösten; 

 flertalet plantor synas härstamma ur vårgrodda »frön». 



Hjärtbladen (se fig. 3 a — e) äro kort sammanväxt slidiga, skaftade, ovala, c:a 

 1 + 2 + 5x2 mm. Å höstgrodda plantor öfvervintra hjärtbladen ofta m. 1. m. gröna 

 (se fig. 3 b — e). Örtbladen visa ingen utpräglad heterofylli. Den förlängda hypoko- 

 tylen sammanflyter med den skäligen sparsamt grenade, genomgående hufvudroten 

 till ett slutligen svagt lignifieradt, starkt förtjockadt, pålliknande upplagsorgan (se 

 fig. 3 f-j). . 



Under groningsåret utvecklas ett m. 1. m. rikbladigt rosettskott (jmf. fig. 3 b — f), 

 som perennerar tills blomning inträder. Öfvervintringen sker på öppet rosettstadium. 

 Ungplantsstadiet synes i naturen vara af flere års längd (jmf. fig. 3 b — g). Å äldre 

 plantor är rosettstammen starkt ansvälld, jämväl den upplagrande (se fig. 3 h — j). 



Myrtillus nigra! (Tafl. IX, A: 4.) 



Undersökningsmaterial: ungplantserie: Nb. Brännberg 2 % 1903 (fig. 4 a—c); 

 Uppl. Uppsala, Grindstugan '/»„ 1903; Uppl. Torstuna 3 V S 1895, J. A. Z. Brundin; 



1 Jmf. "Wydler, 1. c. 



2 Jmf. Warming IV, p. 90, Sernander III, p. 176. 



