128 N. SYLVÉN. OM DE SVENSKA DIKOTYLEDONERNA. 



Vg. Hassle, Ängarna 2 % 1903 (fig. 4 d); Vg. Hassle, Fålebergsskogen 17 / 8 1905 (fig. 

 4 e); Uppl. Dalby 17 /„ 1904, R. Sernander. 

 Litteratur: Goebel IT, pp. 80—1. 



Buskartad pollakanth af direkt sträckledad typ. Groningen försiggår i naturen 

 om våren. 



Hjärtbladen (fig. 4 a, b) äro kort— otydligt skaffade, jämnbredt ovala, c:a 2,5 — 

 3 X 0,8 mm.; de kvarsitta ofta vissnade ännu andra året. Örtbladen visa blott svag 

 heterofylli; primordialbladen äro glest sågtandade, mera utdraget ovala. Den för- 

 längda hypokotylen sammanflyter med den rikt grenade, tidigt lignifierade huf vudroten. 



Under groningsåret förblifver epikotylskottet ogrenadt (jmf. fig. 4 c); vanligen 

 utbildas ett flertal ej synnerligen starkt sträckta internodier. På hösten fällas i 

 regeln örtbladen (stundom torde dock förstaårsplantornas örtblad öfvervintra gröna). 

 Öfvervintringen sker förmedelst de slutna axillärknopparna. Skottspetsen bortdör 1 

 till större eller mindre längd; stundom bortdör hela epikotylskottet, och hjärtblads- 

 axillknopparna utväxa nästa år till ortotropa örtbladsskott. Genom skottspetsarnas 

 bortdöende blir växten alltmera grenad, alltmera buskartad. Förr eller senare, i 

 naturen sannolikt tidigast under tredje året, inträder utlöparbildning (se fig. 4 e, x). 

 Utlöparna äro typiska, lågbladiga underjordsutlöpare; 2 i sitt föredrag om »Vedplante- 

 typer» hänför Warming (VIII, pp. 269 — 70) M. nigra till gruppen »udlöberbuske». 



Det första förstärkningsstadiet synes i naturen vara af flere års längd. 



Myrtillus uligiuosa! 



Undersökningsmaterial: grodd— ungplantor : Nb. Brännberg, myrdike, 2 % 

 1903. 



M . uliginosa öfverensstämmer till sin utveckling i allt väsentligt med före- 

 gående art. — Hjärtbladen äro möjligen här tydligare skaffade, c:a 0,5 + 3,5 x 1 mm. 

 Heterofyllin är här ännu svagare ; primordialbladen äro helbräddade, rundade, af blott 

 några få mm:s storlek. 



Vaccinium vitis idaea! (Tafl. IX, A: 5.) 



Undersökningsmaterial: ungplanta: Nb. Brännberg 2 % 1903 (fig. 5). 



Buskartad pollakanth af direkt sträckledad typ. Warming VIII, pp. 269 — 70, 

 upptager F. vitis iclcea bland sina utlöparbuskar. Om sålunda växten med hänsyn till 

 sin utlöparbildning visar öfverensstämmelse med MyrtiUus-a,r terna, afviker den dock 

 väsentligen från dessa genom sluten, lågbladig spetsknopp och följaktligen monopo- 

 dial skottbyggnad samt genom sin vintergrönska. Afven här torde i naturen utlöpar- 



1 Jmf. Goebel, 1. c. 



2 Jmf. Warming IV, pp. 76 — 7. 



