140 N. SYLVÉN, OM DE SVENSKA DIKOTYLEDONERNA. 



skottalstring inträder ännu under det första förstärkningsstadiet, är mig obekant. 

 Ungplantsstadiet synes i naturen vara af flere års längd. 



Sium angustifolium! 



Undersökningsmaterial: grodd — ungplantor: Gtl. Visby 2S / C 1904. 

 Litteratur: Warming II, p. 106. 



Bupleiirnm tenuissimnin ! 



Undersökningsmaterial: ungplantor: Sk. Landskrona, Gråen I5 / 7 1904. 



Litteratur: x^reschoug IV, p. 153. — Ascherson I, p. 245. — Johansson 

 III, p. 64. 



Sommar an nuell hapaxanth af nedtill rosettlikt förkortade internodier. — Hjärt- 

 bladen sakna af satt skaft; de äro liniära, nedtill svagt slidiga, c:a 6 x 0,5 mm. Pri- 

 mordialbladen äro relativt korta och breda, ovala— tunglika. Den förlängda hypoko- 

 tylen sammanflyter med den starka, genomgående, grenade hufvudroten. 



Oenanthe aquatica. 



Undersökningsmaterial: grodd— ungplantor: Uppl. Ultuna, % 1894, J. A. 

 Z. Brundin. 



Litteratur: Areschoug IV, p. 162. — Ascherson I, p. 246. — Brundin 

 I, p. 33. 



Oe. aquatica uppgifves allmänt i flororna såsom tvåårig eller bienn, äfven såsom 

 vinterannuell. Af Brundin, 1. c, omnämnes växten bland de »svenska växter, hvilka 

 möjligen hafva en med Cirsium, palustre likartad utveckling», d. v. s. bland förmo- 

 dade pleiocykliska hapaxanther. — Att växten äfven är pollakanth torde emellertid 

 vara otvif velaktigt. 1 



Höstgrodda plantor äro insamlade af Brundin (se ofvan!). Hjärtbladen äro af 

 vanlig Umbellifer-typ, c:a 1 + 10 + 14 X 2 mm. Primordialbladen äro 2 gånger 3 — 5- 

 loberade; epikotylen utbildas rosettskottartadt (svagt internodieförlängd, vid basen 

 birotdrifvande). Den förlängda hypokotylen är genom större groflek svagt afgränsad 

 från den fina, trådlika, sparsamt grenade hufvudroten; från hypokotylen, snart äfven 

 från epikotylbasen, komma tidigt birötter till utbildning. 



Aetlmsa cynapium! 



Undersökningsmaterial: grodd — ungplantor: Vg. Hassle prästgård, träd- 

 gårdsland, Ve 1902; höstgrodda årsplantor: Uppl. Uppsala, utkasthög, 2 % 1901; 



1 Jmf. Sernander III, p. 190: »Bladbärande toppar af de utlöpande föryngringsskotten anträffas 

 stundom i driften.» 





