140 N. SYLVÉN, OM DE SVENSKA DIKOTYLEDONERNA. 



Scandix pecten! 



Litteratur: Johansson 777, p. 91. — Lubbock I, 2, pp. 34 — 5. — Winkler 

 I, p. 16. 



Anthriscus silvestris! (Tafl. XXI /.- 6.) 



Undersökningsmaterial: grodd— ungplantor: Uppl. Uppsala, sandmark, 

 72 V., 1902; Vg. Hassle prästgård, ängsmark (gräsmatta), 7 Ö 1902; Vg. Hassle, Fåle- 

 berg, ruderatmark, '% 1903; Vg. Hassle, Surön, myllrik ängsmark Ve 1903; T. Lpm. 

 Björkliden, ängsbjörkskog, 2 % 1903; årsplantor: Uppl. Uppsala, sandmark, 2 7io 1902; 

 öfvervintrade rosettplantor: Uppl. Uppsala, ruderatmark, 2 7j 1902, Vg. Hassle präst- 

 gård (se ofvan) 'V-, 1903; i kultur uppdragna årsplantor: H. B. U. / 10 1903 (fig. 6.). 



Litteratur: Moe I, p. 39. — (Warming IV.) 



Pollakanthisk ' ört af rosettskottyp. Groningen försiggår i naturen om våren. 



Hjärtbladen äro af typiskt Umbellif er-utseende, såsom fullt utväxta ända till 

 28 + 20 x 3 mm. (å exemplar fr. Vg. Hassle, Surön). Primordialbladen äro upprepadt 

 3-delade. Af hypokotyl och hufvudrot bildas tidigt ett kraftigt upplagsorgan. 

 Anthriscus silvestris är vintergrön. 



Under odling i H. B. U. sommaren 1903 å trädgårdsland inträdde redan gro- 

 ningsårets höst utveckling af för växten typiska föryngringsskott 2 (se fig. 6); huf vad- 

 skottet förblef dock alltjämt rent vegetativt. Rothalsen nådde en tjocklek af ända 

 till öfver 15 mm. i diameter. 



Anthriscus cerefoliuni. 



Litteratur: Areschoug IV, p. 168. — Ascherson I, p. 260. — Johansson 

 ///, V . 68. 



Anthriscus vulgaris! 



Undersökningsmaterial: i kultur uppdragna årsplantor: Vg. Hassle präst- 

 gård, trädgårdsland, frukter insaml. Sk. Landskrona '7 7 , s. ' V», plantor sk. I7 /« 1904. 



Litteratur: Areschoug IV, p. 167. — Ascherson I, p. 260. — Johans- 

 son III, p. 58. 



Enligt Johansson, 1. c, »gror A. vulgaris i allmänhet på hösten. Efter öfver- 

 vintring blifva på våren endast bladskaft och bladflikarnas spetsar brynta af solen. 

 — Liksom bland andra vinterannuella arter träffar man äfven hos denna spensliga 



1 Enligt Moe, 1. c, pleiocyklisk. 



2 Se Warmino IV, pp. 42—3. 



