150 N. SYLVÉN, OM DE SVENSKA DIKOTYLEDONERNA. 



Epilobiiim angustifoliuni. 



Undersökningsmaterial: årsplantor: Vg. Hassle "A, ,8 A 1902, T. Lpm. 

 Björkliden 22 /s 1903; 2-årsplantor : Uppl. Uppsala, åsen, 15 A 1903; i kultur upp- 

 dragna årsplantor: H. B. U, 10 A 1902, F. R. Kjellman. 



Litteratur: Cleve II, p. 54, fig. 26. — Irmisch XVI, p. 459. 



Örtartad pollakanth af m. 1. m. tydligt sträckledad, stundom rosettskottlik- 

 nande typ. Å fet, skuggig jord, äfvensom vid odling å trädgårdsland, synes inter- 

 nodieförlängningen blifva starkare; på mager, solöppen mark samt å mager skogs- 

 mark liar jag funnit mera rosettartade ungplantor. Groningen försiggår i naturen 

 om våren, men »under gynnsamma förhållanden kan fröet gro om hösten», Cleve, 1. c. 



Hjärtbladen äro skattade, rombiskt ovala, såsom fullt utväxta c:a 3 + 5x3 

 mm. Örtbladen äro alla första året ovala, kortskaftade. Den förlängda hypokotylen 

 öfvergår utan tydlig gräns i den långt nedträngande, med fina grenar försedda huf- 

 vudroten. 



Vid vinterns inträde bortdör det m. 1. m. kraftigt utvecklade epikotyl skottet, 

 och öfvervintringen sker förmedelst lågbladiga adventivknoppar, som nästkommande 

 år utvecklas till typiska, internodieförlängda ofvanjordsskott. Såväl hypokotylen som 

 öfre delen af hufvudrotens hufvudaxel äro ad ventiv knoppförande. Enligt Irmisch, 

 1. c, bildas adventivknoppar äfven på de tunna rotgrenarna. 



I naturen har jag ej sett växten gå i blomning under groningsåret. Så sker 

 dock ofta enligt Irmisch, och de af Cleve, 1. c, uppdragna plantorna gingo första 

 året i såväl blom som frukt. 



Epilobiuin hirsutum! 



Undersökningsmaterial: grodd — ungplantor: Sk. Kristianstad, Hammar 

 2 %, 2 7sl904. 



Litteratur: Haussknecht I, p. 61. 



Örtartad pollakanth af direkt sträckledad typ. Vårgroning har jag iakttagit i 

 naturen. 



Hjärtbladen äro skaftade, rundadt spadlika, c:a 0,5 + 2x1,5 mm. Primordial- 

 bladen äro små, rundadt ovala. Om heterofylh samt om hårighet å stjälk och blad 

 se närmare Haussknecht, 1. c. Den förlängda hypokotylen sammanflyter med den 

 grenade hufvudroten. Birotbildning inträder tidigt från hypokotyl och epikotylbas. 



Under groningsåret utvecklas i naturen ett ofta öfver dm. -högt epikotylskott. 

 Från hjärt- eller nedre örtbladsaxillerna utbildas vinterskott i form af ört- eller låg — 

 örtbladiga utlöparanlag; från vinterskottens bas utgå birötter. Vinterskotten torde 

 vara de enda delar af växten, som öfvervintra. Senare årens vinterskott äro för 

 växten typiska utlöpare; dessa synas vara dels of van-, dels under jordsutlöpare, dels 

 öfvergångsfornier mellan bådadera, jmf. Haussknecht, 1. c. I naturen synes växten 



