KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 40. N:u 2 151 



hos oss genomlöpa ett första förstärkningsstadium af flere års längd. Enligt Hauss- 

 knecht, 1. c, inträder blomning undantagsvis redan under groningsåret. 



Epilobium parviflorum 



Undersökningsmaterial: groddplantor: Vg. Wrangelsholm '% 1904, H. 

 Witte; årsplantor: Sk. Kristianstad, Hammar 2 % 1904. 



Litteratur: Haussknecht I, p. 69. 



Örtartad pollakanth af direkt sträckledad typ. De af mig undersökta ungplan- 

 torna hafva varit vårgroende. De af Witte i Västergötland insamlade groddplantorna 

 hade grott, innan ännu fröna afgifvits ur de på de afdöda stjälkarna ännu kvarsit- 

 tande, ofullständigt öppnade kapslarna. 



Hjärtbladen äro skaffade, rundadt ovala — spadlika, c:a 1 + 1,6x1,5 mm. Pri- 

 mordialbladen äro rundadt — rutformigt ovala, helbräddade, glatta; först andra blad- 

 parets blad svagt bukttandade, relativt gleshåriga. Den förlängda hypokotylen är 

 föga afgränsad från den fina, grenade hufvudroten. 



Tidigt utvecklas från hjärt- och nedre örtbladsaxillerna örtbladiga, plagiotropt 

 inriktade sidoskott. Sannolikt torde dessa å flertalet plantor utbildas såsom typiska 

 vinterskott. Om dessas utveckling se för öfrigt Haussknecht, 1. c. 



Epilobium montauum! 



Undersökningsmaterial: grodd— ungplantor : Vg. Hassle "A, 18 A 1902, A 

 1903; Uppl. Uppsala 10 / 10 1894, J. A. Z. Brundin; H. B. U., systematiska afdelnin- 

 gen(E. montanum— parcellen) 14 A 1903; i kultur uppdragna groddplantor: Vg. Hassle, 

 trädgårdsland, frön insaml. 27 A, sådda "A, groddplantor skördade 17 A 1904. 



Litteratur: Haussknecht I, p. 76. 



Örtartad pollakanth af direkt sträckledad typ. Fröna äro genast vid mognaden 

 grobara; höstgroning är också ganska vanlig i naturen; ett ganska stort antal frön 

 gro dock i naturen äfven på våren. 



Hjärtbladen äro skaftade, ovala, c:a 1+4x2 mm. Primordialbladen äro rundadt 

 ovala, helbräddade. Den förlängda hypokotylen sammanflyter med den i fina grenar 

 snart upplösta hufvudroten. 



De höstgrodda plantorna utveckla under groningsåret endast hjärtbladen eller 

 äfven ett eller några få örtbladpar. Of ver vintr ingen sker så på vintergrönt stadium; 

 hjärtbladen äro på våren fullt friska och assimilationsdugliga. — De af mig insam- 

 lade, vårgrodda årsplantorna voro på hösten blott några få, 3—5 cm. höga, rent 

 vegetativa. Under vintern bortdör å den vårgrodda plantan epikotylskottet, och blott 

 de ur hjärt- eller nedre örtbladsaxillerna eller adventivt från rothalsen utbildade ännu 

 på hösten vanligen lågbladiga sidoskottanlagen öf ver vintr a; vinterskottens blad blifva 

 dock stundom på senhösten kloroplastförande. Vinterskotten förses redan första 

 året med eget birotsystem och äro de enda delar af växten som fortlefva. 



A bördig jord torde växten (nu vårgrodd) gå i blom redan under groningsåret. 



