158 N. SYLVBN, OM DE SVENSKA DIKOTYLEDONERNA. 



Viola epipsila! (Tafl. XXIIL l.) 



Undersökningsmaterial: grodd— ungplantor: Nb. Brännberg 'A 1903 (fig. 

 1 b); i kultur i blomkruka uppdragna årsplantor: H. B. U. s. Z6 Ao 1903, gr. A, sk. 

 I3 A„ 1904 (fig. 1 a). 



Örtartad pollakanth af rosettskottyp. Groddplantor har jag i naturen insam- 

 lat ännu så sent på året som d. V... 



Hjärtbladen äro skaffade, ovala, c: a 2 + 4x2 mm. Primordialbladen äro bredt 

 hjärtlika — njurlika med otydlig spets. Den förlängda hypokotylen öfvergår i den 

 rikt och fint grenade hufvudroten. 



De i Norrbotten insamlade årsplantorna syntes ej under groningsåret nå öfver 

 rosettstadiet. Rosettbladen syntes under vintern komma att nervissna och 

 skottspetsen med dess ännu outvecklade örtbladsanlag skyddas af de på hösten ut- 

 bildade, knopplikt hopslutande bladstiplerna. Andra året eller ett senare år utväxer 

 hufvudskottet svagt utlöparlikt (se fig. 1 b); rotstock bildas. Slutligen komma äfven 

 axillära utlöparskott till utveckling. 



Under odling i blomkruka sommaren 1904 utvecklades (se fig. 1 a) under gro- 

 ningsåret ett skäligen rikbladigt rosettskott; från dess nedre axiller utbildades låg — 

 örtbladiga, vid nodi ännu blott svagt birotclrifvande, ända till c:a 3 cm. långa utlö- 

 pare. Rosettskottspetsen (liksom utlöparspetsarna) var på hösten knopplikt sluten af 

 de knopplikt hopstående stipelbildningarna. På sålunda knopplikt stadium skedde 

 så öfvervintringen. 



Viola paliistris! (Tafl. XXIII: 2.) 



Undersökningsmaterial: groddplantor: Uppl. Torstuna 2 V 5 1895, J. A. Z. 

 Brundin; årsplantor: Vg. Hassle, Stommen 14 A 1902; Vg. Hassle, »Kärret» "A 1905 

 (fig. 2). 



Litteratur: Lubbock I, 1, pp. 196 — 7, fig. 189. 



V. paliistris öfverensstämmer till sin ungplantsutveckling nära med föregå- 

 ende art. 



Hjärtbladen (se fig. 2) äro skattade, rundadt ovala, grundt — omärkligt urnupna 

 i spetsen, c:a 3 — 6 -1-6x5 mm. Primordialbladen äro bredt hjärtlika med tydlig 

 spets. Den förlängda h3'pokotylen öfvergår utan tydlig gräns i den nedtill fint och 

 rikt grenade hufvudroten. Hypokotylen och öfre delen af hufvudroten synas svagt 

 upplagsförtjockade (se fig. 2). 



Flertalet af de i Västergötland, Hassle, d. 31 A 1905 insamlade årsplantorna hade 

 redan nu utbildat (ända till nära 4 cm. långa) lågbladiga eller med enstaka örtblad 

 försedda, gröna ofvanjordsutlöpare (se fig. 2). Hufvudskottet var utbildadt som ett 

 vanligen rikbladigt rosettskott. Å en af de större plantorna hade redan nu en kleisto- 

 gam blomma kommit till utveckling (se fig. 2: X). Birotbildning hade inträdt från 



