100 >'. SYLVEN, OM DE SVENSKA DIKOTYLEDONERNA. 



dm. höga, vegetativa skott med små, korta sidoskott i de öfre bladvecken. Från de 

 nedre bladvecken utgingo talrika öfvervintringsskott, alltefter omständigheterna ofvan- 

 jordiska, försedda med små örtblad, eller lågbladsbärande och utlöpande i jorden. 

 Utlöparna saknades ibland. Växten blommade lika litet under andra som under 

 första lefnadsåret. » I kultur ur d. 2 % 1900 sådda frön uppdragna plantor hade på 

 hösten utvecklat plagiotropa, låg — örtbladiga, c:a 1 — 2 cm. långa vinterskott. H. 

 tetrapterum hade under liknande förhållanden på hösten plagiotropa, typiskt örtbla- 

 diga, ända till öfver 2 cm. långa vinterskott. Om utvecklingen af i naturen »auf 

 fruchtbarem, lockerem Boden, welcher erst kurze Zeit abgeholzt war» växande års- 

 plantor af H. perforatum skrifver Irmisch, 1. c. p. 455: »Aus den Achseln der Koty- 

 ledonen und der unteren Blätter der Hauptachse hatten sich (im Spätherbst) unge- 

 mein zahlreiche, zum Theil eine Spänne länge niederliegende Laubzweige gebildet, die 

 zusammen einen dichten Rasen darstellten. » Hos H. perforatum har Wittrock, 1. c. 

 p. 32, anm., »hos tvååriga odlade exemplar iakttagit rätt riklig rotskottbildning.» 

 Under kultur i H. B. U. sommaren 1903 gick växten, som redan nämnts, i blom 

 redan under groningsåret. 



De ifrågavarande H ypencim-arterna synas alla i naturen genomlöpa ett första 

 förstärkningsstadium af flere (mer än 2) års längd. 



Hypericiim Immifusuiii. 



Litteratur: Areschoug IV, p. 240. — Ascherson I, p. 113. — Irmisch IV, 

 p. 365. - - XVI, p. 450, anm. — Neuman I, p. 284. — Warming IV, p. 13. 



Lavatera turingiaca! 



Undersökningsmaterial: i kultur uppdragna års— 2-årsplantor: H. B. U. Ao 

 1903, A 1904. 



Örtartad pollakanth af nedtill rosettlikt förkortade internodier. Af de i kultur 

 uppdragna årsplantorna kvarstodo några, smärre och förtryckta, ännu på senhösten 

 och öfvervintrade på rosettskottliknande stadium. Flertalet plantor utbildade dock 

 under groningsåret ett kraftigt, ortotropt, snart internodieförlängdt epikotylskott af 

 ända till öfver 20 cm:s höjd. I bladvecken koramo sidoskott till anläggning, men i 

 regeln ej till någon högre utveckling; möjligen utvecklades ett eller annat af de nedre 

 axillärskotten till högre eller kortare ortotropa, hufvudskottet liknande sidoskott; de 

 öfriga nedre axillärskotten fingo väl redan första året assimilerande blad, men dessa 

 voro små och relativt outvecklade ; de sistnämnda skotten fungera såsom vinterskott; 

 i de starkt utbildade bladstipelbildningarne äga de ett ofta kraftigt vinterskydd. 

 Hufvudskottet (om sträckledadt) bortdör under vintern. Af hypokotyl och hufvud- 

 rot bildas ett kraftigt upplagsorgan; å de större plantorna mätte rothalsen ända till 

 öfver en cm. i diameter. Blomning inträdde ej under groningsåret. 



