1903. 



KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 40. NIO 2. 167 



Malva moschata! 



Undersökningsmaterial: grodd— ungplantor : Vg. Hassle prästgård 28 / 5 



Litteratur: Lubbock I, 1, pp. 247 — 8, lig. 211. 



Örtartad pollakanth af rosettskottyp. Groning försiggår i naturen om våren. 



Hjärtbladen äro skaftade, hjärtlika, med framom midten inknipta skifvor, c:a 

 3 + 6x5 mm. Grodd — ungplantan är utförligt beskrifven af Lubbock, 1. c. 



I naturen utvecklas under groningsåret ett vanligen ganska fåbladigt rosett- 

 skott, som öfvervintrar. Af hypokotyl och hufvudrot bildas ett m. 1. m. kraftigt 

 förtjockadt upplagsorgan. Under andra vegetationsperioden inträder tydlig internodie- 

 förlängning. Senare öfvervintringar ske liksom hos Lavatera turingiaca förmedelst 

 korta, örtbladiga, ortotropa vinterskott. 



Malva silvestris! 



Undersökningsmaterial: grodd— ungplantor : H. B. U., M. silvestris--pa,r- 

 cellen å organograf. afdeln. 3 % 1904; ungplantor: Sk. Råbelöf 17 A 1904. 



Litteratur: Areschoug IV, p. 228. — Ascherson I, p. 107. — Hartman 



I, p. 213. — HlLDEBRAND II, p. 64. — JOHANSSON III, pp. 82 — 3. — NEUMAN I, 



p. 287. — Wittrock II, p. 443. 



M. silvestris är enligt Johansson, 1. c, å Gottland »vanligen (alltid?) perenn». 

 Af honom observerade årsplantor »blefvo till hösten flere dm. i vidd, men intet indi- 

 vid kom till blomning under groningsåret». — Areschottg, 1. c, och Ascherson, 

 1. c, uppgifva M. silvestris såsom bienn och perenn; Neuman, 1. c, uppgifver den 

 såsom ettårig och perenn, Hartman, 1. c, endast såsom tvåårig; Hildebrand, 1. c, 

 omnämner växten såsom i regeln polykarpisk, undantagsvis monokarpisk. — I Skåne 

 har jag sommaren 1904 funnit M. silvestris i regeln perenn; enstaka individ syntes 

 dock vara hapaxanthiska, sannolikt bienna. 



Af hypokotyl och hufvudrot bildas ett starkt, pålliknande upplagsorgan. 1 — 

 Öfvervintringen torde ske på vintergrönt rosettstadium. 



Malva neglecta! 



Undersökningsmaterial: grodd— ungplantor : Vg. Hassle prästgård V e 1902; 

 Uppl. Torstuna 2 7 5 1895, J. A. Z. Brundin; perennerande planta: Vg. Hassle präst- 

 gård / s 1903. 



Litteratur: Areschoug IV, p. 229. - - Ascherson I, p. 107. — Hartman 

 I, p. 213. — Irmisch XVI, p. 456, anm. — Johansson III, p. 83. — Neuman I, 

 p. 287. — Warming IV, p. 13. 



1 Jmf. Wittrock. 1. c. 



