KUNOL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 40. N:0 2. 179 



Litteratur: Almquist I, p. 83. — Areschoug IV, p. 235. — Ascherson I, 

 p. 123. — Brundin I, pp. 24, 27. - - Hildebrand III, pp. (59— )60. — Johansson 

 III, p. 77. — Moe I, p. 39. — Wittrock II, pp. 443 — 4. 



Geranium rdbertianum är liksom G. pusillum och G. lucidum sommarannuell, 

 vinterannuell och bienn. — Hjärtbladen äro af ungefär vanlig Geranium-ty-p, c:a 5 — 

 25 - 4 — 10 x 5 — 13 mm. Primordialbladen äro relativt enkelt flikade, ofta liksom 

 hjärtbladen och växten i öfrigt rödfärgade. Den starkt förlängda hypokotylen är 

 stamlik och ingår vanligen i stamsystemet. Öfvervintringen sker på rosettstadiet. 

 På våren äro rosetterna m. 1. m. starkt rödfärgade. 



Erodium cicntarium! (Tafl. XIII, A: 2.) 



Undersökningsmaterial: ungplantor: Vg. Hassle 29 /« 1902; Yg. Rössberga 

 V. 1898, H. Witte; Öl. Resmo alfvar (v. crassicaule) ie / s 1904 (fig. 2 c, d) ; Uppl. 

 Uppsala %, 1901 (fig. 2 a, b). 



Litteratur: Areschoug IV, p. 235. — Ascherson I, p. 123. — Cleve II, 

 pp. 45—6. — Fries I, p. 90. — Hildebrand II, p. 60. - - Johansson II, p. 107. 

 - III, pp. 72—3. — Winkler I, pp. 12—13. — XII, p. 35. 



E. cicutarium är enligt Johansson III, 1. c, på Gottland »vanligen vinter- 

 annuell, så t. ex. i höstsäd och i de flesta fall på hällmark. På sistnämnda stånd- 

 ort äro groddplantor af årets frö observerade redan den 15 juli (1890); i aug. träf- 

 fas de ymnigt. — I vårsäd är växten sommarannuell. — I en potatisåker på sandjord 

 vid Visby fann jag i slutet af aug. dels talrika mycket stora rosetter, ehuru inga 

 fruktificerande plantor fnnnos i närheten, dels några blommande individ. De förra 

 måste hafva varit bienna. — På öfvervintrande rosetter antaga de yttre bladen 

 eller åtminstone deras kanter skarpt röd färg». 



Själf har jag sett blott sommar- och vinterannuella individ. I Västergötland 

 och i Uppland har jag å ruderatmark sett plantor af båda slagen. Å Ölands alfvar 

 tycktes den där allmänt uppträdande v. crassicaule (se fig. 2 c, d) vara uteslutande 

 vinterannuell; i midten af augusti syntes där groning allmänt hafva inträdt; v. cras- 

 sicaule har rosettstammen tidigt starkt ansvälld, upplagrande ; hypokotyl och huf- 

 vudrot äro jämväl relativt starkt upplagsförtjockade. 



Hjärtbladen (se fig. 2 a, b) äro m. 1. m. långt skaftade, snedt spadformiga, 

 genom inskärningar oregelbundet delade i 3( — 5) olikstora lober, ' c:a 15 + 8 X 6 mm. 

 Primordialbladen (se fig. 2 a, b) äro relativt enkelt flikade.- Den förlängda hypoko- 

 tylen öfvergår utan tydlig gräns i den grenade hufvudroten. Särskildt å v. crassi- 

 caule äro, som nämndt, hypokotyl och hufvudrot tydligt förtjockade (se fig. 2 c, d). 



Oxalis acetosella! (Tafl. XIII, A: 3.) 



Undersökningsmaterial: grodd— ungplantor: Vg. Hassle prästgård 17 /„ 1902, 

 '. 1903 (fig. 3 g, h); Vg. Hassle, Fåleberg 2S A 1902, l 7 5 1903 (fig. 3 a, b); Vg. Hassle, 



1 Jmf. Winkler I. 1. c.. XIT. 1. c. 



