KDNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BÄND 40. N:0 2. 18i 



Hildebrand, 1. c, beskrifver utvecklingen såväl under kultur som i naturen. 

 I båda fallen har han funnit hufvudskottet alltjämt första året oförlängdt. Hans 

 skildring af utveckling i naturen öfverensstämmer nära med de af mig gjorda iakt- 

 tagelserna och den af mig of van lämnade beskrif ningen ; de i naturen undersökta 

 ungplantorna hade alla hufvudskottet rosettskottartadt. 



Nilsson, 1. c, har funnit epikotylaxelns internodier alltid förkortade. Ur hans 

 skildring af växtens utveckling må följande anföras: »På hjärtbladen följa på grodd- 

 plantans hufvudaxel alltid hopdragna internodier med de första bladorganen fullt 

 utvecklade till örtblad, men årets sista reducerade till tjocka lågblad. Under det att 

 från hjärtbladens och de närmast därpå följande bladens axiller utvecklas förlängda 

 vegetativa sidoskott, anläggas i de öfre bladens och fjällens vinklar blomknoppar, 

 som, i fall plantan är stark nog, följande vår slå ut, samtidigt med att axeln^ytter- 

 ligare förlänges, och samma serie af bladorgan och knoppar upprepas. Internodierna 

 förblifva emellertid på denna primära axel alltid hopdragna — — — . » 



Oxalis stricta. 



Litteratur: Hildebrand 777, pp. 18-20. Warming IV, pp. 81 — 3, Fig. ,21. 



Oxalis corniculata. 



Litteratur: åscherson I, p. 125. — Hildebrand III, pp. 17 — 18. — Ir- 

 misch I, p. 195. — Ltjbbock I, 1, p. 313, fig. 232. 



Linum catharticum! 



Undersökningsmaterial: årsplantor: Vg. Hassle, Säby tegelbruk 2 7 7 1902; 

 Öl. Resmo alfvar I -, 1905; Uppl. Älfkarleby 23 /a 1905; bienna, blommande individ: Öl. 

 Resmo 23 / c 1904; perennerande individ: Öl. Resmo alfvar 2 Vu 1904; herbarieexemplar 

 (H. U.). 



Litteratur: Brundin I, pp. 20 — 2, fig. 3—4. — Cleve I. — II, pp. 46—8, 

 fig. 23—5. - Johansson III, pp. 81—2. Winkler I, p. 12. - - XIX, p. 132. 



Sommarannuell och bienn 1 hapaxanth af direkt strä.ckledad typ. Af Cleves 

 groningsförsök, Cleve II, 1. c, framgår, att åtminstone flertalet frön icke äro gro- 

 bara genast de mognat på hösten och att vårgroning i naturen torde vara det nor- 

 mala hos denna art. - Under sommaren utvecklade i maj på solig åkerjord utplan- 

 terade individ »ett slutligen plagiotropt, rikt förgrenadt och tätbladigt, men fortfa- 

 rande rent vegetativt skottsystem, som öf vervintrade grönt. — — - - Linum cathar- 

 ticum förhöll sig också vid nämnda odlingsförsök såsom en bienn växt.» 



1 Brundin, 1. c. p. 20, upptager utan skäl L. catharticum såsom höstgroende bienn, d. v. s. vinter- 

 annnell (jraf. Sylvén Vi, p. 178). 



