186 N. SYLVÉN, OM DE SVENSKA DIKOTYLEDONERNA. 



Under groningsåret utvecklas i naturen (se fig. 5 a) ett direkt sträck] edadt, 

 c:a dm. -högt epikotylskott; dess första internodium är c:a 7—8 cm. långt, dess blad 

 relativt små och rudimentära; det andra internodiet är c:a cm. -långt och dess blad 

 nu typiska örtblad; det tredje internodiet är vanligen blott en knapp l / 2 cm. långt; 

 tre till fyra örtbladspar utbildas. Hjärtbladen voro på alla de af mig insamlade 

 årsplantorna hypogseiska, tidigt bortdöende. Ur h värd era hjärtbladsaxillen hade på 

 eftersommaren utbildats en typisk, m. 1. m. horizontelt utgående, lågbladig under- 

 jordsutlöpare, som med skarpt vinkelböjd spets sökte sig fram genom jorden. Den 

 c:a 3—8 mm. långa hypokotylen var genom ljusare (hvitare) färg och genom tydli- 

 gare upplagsförtjockning tydligt af gränsad från den m. 1. m. rikgrenade, genomgå- 

 ende hufvudroten. Å 2 — flerårsplantorna syntes hufvudskottet under vintern hafva 

 afdött; så ofta äfven ena hjärtbladsutlöparen. Den andra utlöparen hade andra året 

 trädt of van jord i form af ett hufvudskottet liknande örtbladsskott. Å äldre 

 ungplantor (se fig. 5 b) syntes det primära utlö par skottets ofvanjordsdel bortdöd; 

 dess närmast under jord befintliga lågbladsnodus hade nu blifvit nytt centrum för 

 utlöparskottalstringen. I regeln hade dock härifrån blott en i moderskottets riktning 

 fortsättande utlöpare utbildats. Detta utlöparskott nådde nu i sin tur med sin öfre 

 del of van jord i form af ett typiskt örtbladsskott. Ofta synes under andra året en 

 af det under föregående vinter afdöda hjärtbladsutlöparskottets biknoppar (hvardera 

 hjärtblads vecket nämligen med 3 kollaterala knoppar; af dessa midtknoppen utbildad 

 såsom kraftknopp, vanligen redan första året utbildande sig såsom utlöpare) utveckla 

 sig antingen horizontelt, utlöparartadt (se fig. 5 b) eller också till ett direkt ortotropt, 

 låg — örtbladigt skott, som på hösten bortdör och blott kvarlefver till sina nedersta, 

 i bildandet af ett stjälkbaskomplex ingående partier. Från det ifrågavarande skottets 

 nedersta lågbladsaxiller ha nya knoppar utvecklats, hvilka ett följande år kunna 

 fortsätta stjälkbaskomplexbildandet eller också utväxa utlöparartadt. Äfven från de 

 förut omtalade nya centra för utlöparbildningen kunna ur accessoriska knoppar ut- 

 växande skott ingå i bildandet af nya stjälkbaskomplex. Hypokotylen och hufvud- 

 roten liksom de underjordiska, de olika utlöparcentra eller stjälkbaskomplexen sam- 

 manbindande utlöparpartierna synas kvarlefva åtminstone 3—4 år. Birötter utbildas 

 från utlöparcentra eller stjälkbaskomplexen (se fig. 5 b). Det första förstärknings- 

 stadiet synes i naturen vara af flere års längd. 



Memuialis annua! 



Undersökningsmaterial: höstgroddplantor: H. B. U. M. a/wma-parcellen å 

 systematiska af delningen 10 /in 1903. 



Litteratur: Aschersson I, p. 607. Hildebrand II, p. 57, 97. — Jo- 



hansson III, p. 85. — Lubbock I, 2, p. 487. 



M. annua uppgifves allmänt i flororna såsom ettårig eller sommarannuell, så 

 också af Johansson, 1. c. Såsom sommarannuell odlas äfven växten i H. B. U. 



