KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 40. N:0 2. 189 



Litteratur: Irmisch XVII, p. 61, Taf. III, Fig. 1 — 6. — Kjellman II, p. 255. 



Örtartad pollakanth af direkt sträckledad typ. Groningen försiggår i naturen 

 om våren. 



Hjärtbladen äro hypogseiska, upplagsförtjockade. Epikotylbladen visa öfver- 

 gång från lågblad till örtblad. — En af mig i naturen insamlad tvåårsplanta hade 

 ännu hjärtbladen kvarlefvande, näringsrika, inneslutna inom fröskalet. Strax ofvan 

 och möjligen äfven under hjärtbladen hade af nedre epikotylen och (möjligen) hypo- 

 kotylen ett svagt förtjockadt upplagsorgan kommit till utveckling. Hufvudskottet 

 hade bortdött under vintern, men ur dess nedre bladaxiller hade på våren örtblads- 

 skott utvecklats. Hufvudroten var skäligen svagt utvecklad; bakterieknölar få; bi- 

 rötter hade ännu ej kommit till utbildning. — Stamknölbildningens natur torde tyd- 

 ligt framgå af fig. 1, tafl. XXIV, där en i Uppsala botaniska trädgård i juni insam- 

 lad årsplanta är af bildad. 



I kultur sommaren 1903 uppdragna årsplantor hade på, hösten (se tafl. XIII, 

 B: 1) utbildat en ända till öfver 2 — 3 cm. tjock upplagsknöl, hvarifrån talrika kraf- 

 tiga birötter utgingo. Ett kraftigt och rikgrenadt ofvanjordsaxelsystem hade kommit 

 till utveckling och dessutom ett rikt utlöparsystem af lågbladiga, greniga under jords- 

 utlöpare. Öfvervintringen sker förnämligast medelst utlöparna; dock öfvervintrar 

 äfven ett eller annat ofvanjordsskott; vinterskott, lika dem hos de andra Oro&tts-arterna, 

 synas äfven förekomma. 



Kjellman, 1. c, förlägger upplagsväf nåden till »öfre delen af hufvudroten och 

 väl äfven nedre delen af den korta hypokotylen». 



Irmisch, 1. c, åter vill förlägga upplagsväfnaden till epikotylbasen och möj- 

 ligen äfven hypokotylen. »Es zeigt sich bereits an der Keimpflanze, dass hier nicht 

 ein Theil der Wurzel, sondern der Achse als Nahrungsbehälter sich umgestaltet. Be- 

 reits im Laufe des ersten Sommers und Herbstes findet man den untersten Theil 

 der epikotylischen Achse dicht iiber der Ansatzstelle der Kotyledonen kugelig an- 

 geschwollen; die hypokotylische Achse wird auch in die Anschwellung mit hineinge- 

 zogen, was ich iiir die Hauptwurzel nicht beachtet habe.» (Irmisch, 1. c). — Den af 

 mig ofvan lämnade framställningen bekräftar ytterligare dessa Irmisch' s iakttagelser. 



Orobus niger! (Tafl. XIII, B: 2.) 



Undersökningsmaterial: grodd — ungplantor : Vg. Hassle prästgård 2 7 5 1903, 

 7, 1902: i kultur uppdragna årsplantor: H. B. U. Ao 1903 (fig. 2). 



Litteratur: Irmisch XVII, p. 62. — Kjellman II, p. 255. — Wittrock 

 II, p. 443. 



Örtartad pollakanth af direkt sträckledad typ. Groning försiggår i naturen 



om våren. 



Hjärtbladen äro hypoga3iska, upplagsförtjockade, inneslutna inom fröskalet, van- 

 ligen kvarlefvande och upplagsförande ännu andra året. Epikotylbladen visa öfver- 

 gång från låg- till örtblad; första epikotylbladen äro fjällika eller kort trådlika; tredje 



