194 N. SYLVÉN, OM DE SVENSKA DIKOTYLEDONERNA. 



Coronilla emerus! (Tafl. XIV, A.) 



Undersökningsmaterial: grodd— ungplantserie : Öl. Borgholm, Solliden, 

 nyuppbruten vägkant, %, (fig. a, b), 16 A 1904 (fig. c— f), 7, 1905 (fig. g— i). 



Buskartad pollakanth af direkt sträckledad typ. Groningen försiggår i naturen 

 om våren. 



Hjärtbladen (se fig. a, b) äro skaffade, ovala, styfva till något köttiga, c:a 

 3 + 7—8 x 2 — 3 mm. Primordialbladen (se fig. a, b) äro 3-bladiga af uddblad och 

 ett strax nedom detta sittande småbladspar; småbladen äro omvändt äggrunda— tri- 

 angulära. Ofta äger redan tredje örtbladet 2, stundom redan det femte 3 småblad- 

 par. Den förlängda hypokotylen sammanflyter med den starka, grenade, genomgå- 

 ende hufvudroten. 



Under groningsåret utvecklas i naturen ett radiärt, spiralbladigt, vanligen ogre- 

 nadt, stundom dock redan första året svagt grenadt, c:a 5—10 cm. högt epikotyl- 

 skott (se fig. e, f). I hjärt- och örtbladsaxillerna utvecklas slutna vinterknoppar. 

 Sluten spetsknopp saknas, men skottspetsen med dess outvecklade, starkt håriga ört- 

 bladsanlag kvarlefver ofta öfver vintern, så åtminstone ofta under de första ung- 

 plantsåren. Utvecklingen blifver sålunda till en början rent monopodial. Senare 

 inträder dock en hämning i hufvudskottets utveckling; skottet bortf ryser upptill under 

 vintern; cymös skottb3 r ggnad inträder, och plantan blifver härigenom och genom 

 de nu allt starkare utväxande sidoskotten så småningom alltmera buskformig (jmf. 

 fig. g — i). Hufvudroten har nu tilltagit ansenligt i styrka, den är rikt och kraftigt 

 grenad. Plantans nedre stampartier hafva ned dragits i jorden, och de ur de nedre 

 bladaxillerna nu utväxande, ofta accessoriska sidoskotten utvecklas såsom lågbladiga, 

 m. 1. m. horizontelt utgående under jordsutlöpare (se fig. h, i). Förr eller senare blifver 

 växten en typisk utlöparbuske. Möjligt är, att äfven adventivskott utbildas; äfven 

 dessa blifva då till sina underjordiska delar långt utlöpande. - - Det första förstärk- 

 ningsstadiet är af flere års längd. 



Oiiobrycliis viciifolia ! 



Undersökningsmaterial: grodd— ungplantor: H. B. U. O. wcn/ofoa-parcellen 

 å systematiska af delningen 10 /io 1903. 



Litteratur: Irmisch XVII, p. 82. — Winkler XIX, p. 133. — Wydler 

 VI, p. 88. 



Örtartad pollakanth af rosettskottyp. Fröna äro genast vid mognaden grobara. 



Hjärtbladen äro epigseiska, kortskaftade, sammanväxt slidiga (hjärtbladsslidorna 

 visa längre sammanväxning åt ena sidan), ovala, förtjockade — läderartade, c:a 2 4 1 

 (1+2) + 7x4 — 5 mm. Primordialbladet äger blott ett rundadt— ovalt uddblad, det 



