KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 40. N:0 2. 197 



sändning mera tydligt sträckta för att ofvan sanden åter blifva rosettlikt förkortade 

 (jmf. fig. 1 c— e). 



Under groningsåret utvecklas i naturen ett vanligen fåbladigt, ogrenadt epiko- 

 tylskott (se fig. 1 a, b), som synes öfvervintra på m. 1. m. vintergrönt stadium; de 

 hopslutande bladfotdelarna torde jämväl här bilda knopplikt vinterskydd. I regeln 

 synes hufvudskottet fortlefva tills blomning inträder; stundom befinnes det dock å 

 äldre ungplantor afdödt, ersatt af ur några af rosettbladsaxillerna utväxta, hufvud- 

 skottet lika sidoskott (se fig. 1 e). Å öfversandade exemplar synas i de öfversan- 

 dade bladvecken knopplikt slutna, synbarligen sällan till utveckling kommande sido- 

 skott (se fig. 1 d). Den förlängda hypokotylen sammanflyter med den genomgående, 

 sparsamt grenade, synbarligen tidigt lignifierade hufvudroten; hypokotyl och hufvud- 

 rot äro jämväl svagt upplagsförtjockade. Det förstå förstärkningsstadiet synes i na- 

 turen vara af flere års längd. 



Oxytropis cainpestris! (Tafl. XVI, A: 2.) 



Undersökningsmaterial: ungplantserie : Öl. Resmo alfvar 2i ~ 25 /c 1904 (fig. 

 2 a— h); i kultur uppdragna årsplantor: H. B. U. s. 2 %, sk. 1110 /io 1900, F. R. 

 Kjellman; Vg. Hassle prästgård, trädgårdsland: fr. ins. Öl. Resmo alfvar 25 A, s. 

 "A, gr. % 1904. 



Litteratur: Irmisch XVTI, p. 81. — Kjellman II, p. 257. — Winkler 

 XIX, p. 133. 



Örtartad pollakanth af rosettskottyp. Fröna hafva under kultur visat sig gro- 

 bara redan frömognadsårets höst. I naturen har jag funnit växten vårgroende. 



Hjärtbladen (se fig. 2 a) äro något köttiga, tämligen långt sammanväxt slidiga, 

 kort- eller nästan oskaftade, rundadt ovala, c:a 1+3x2 mm. Primordialbladet (se 

 fig. 2 b) är försedt med ett rundadt ovalt uddblad och ett par m. 1. m. ofullstän- 

 digt utbildade småblad af ungefär typisk form; stundom är blott det ena parbladet 

 utbildadt (se fig. 2 b). Den förlängda hypokotylen sammanflyter med den skäligen 

 starka, sparsamt grenade, genomgående hufvudroten ; hypokotyl och hufvudrot blifva 

 tidigt lignifierade, äfvenså tydligt upplagsförtjockade (se fig. 2 d— h). 



Under groningsåret utbildas i naturen ett skäligen fåbladigt rosettskott (se fig. 

 2 c, d), som öfvervintrar på m. 1. m. vintergrönt stadium; de hopstående bladfot- 

 delarna torde äfven här bilda knopplikt vinterskydd. Förr eller senare inträder 

 rosettgrenighet (se fig. 2 g, h). Rosettskottet perennerar, tills blomning efter flere 

 års förstärkningsstadium inträder. Birotbildning synes ej inträda. 



Enligt Kjellman, 1. c, kan O. campestris, »om ock hos denna förvedningen är 

 mindre stark» räknas till samma typ som Sibbaldia procumbens, se Kjellman, 1. c. 

 pp. 256—7. 



