200 N. SYLVÉN. OM DE SVENSKA DIKOTYLEDONERNA. 



Örtartad pollakanth af direkt sträckledad typ. — M. sativa synes tillhöra 

 samma utvecklingstyp som Lotus comiculatus; vinterskotten synas dock här under an- 

 läggningsåret nå en relativt svag utveckling, kanske närmast i öfverensstämmelse med 

 förhållandet hos Mamibium, Nepeta m. fl. i det föregående beskrifna Labiater; jmf. 

 för öfrigt Irmisch, 1. c. 



Medicago falcata! 



Undersökningsmaterial: i kultur uppdragna årsplantor: H. B. U. s. ' U '7 U > 

 1903, gr. A, sk. 2 % 1904. 



Litteratur: Irmisch XVII, p. 71. 



»Sowohl Medicago falcata als M . sativa, die im ersten Jahre der Keimung einen 

 längern öder kiirzern Stengel treiben, der regelmässig (wenigstens bei M. falc.) nicht 

 zur Bliithe gelangt, perenniren durch unterirdische, aus den stehenbleibenden Grund- 

 theilen älterer Achsen hervorbrechende Triebe (Achselsprosse). In den ersten Jahren 

 sind beide Arten in ihren im Boden befindlichen Theilen nicht verschieden, aber an 

 älteren Pflanzen von M. falcata fand ich normal, wenn auch nicht ohne Ausnahme, 

 horizontal flach im Boden sich hinziehende, of t fusslange ausläuferartige Sprosse, deren 

 Spitzen dann als Laubstengel iiber den Boden treten. » (Irmisch, 1. c.) 



I kultur utvecklade växten sommaren 1904 under groningsåret ett kraftigt och 

 rikt grenadt, redan första året blommande epikotylskott. Från skottaxlarnes nedre 

 bladaxiller hade kraftiga, stimdom svagt grenade, lågbladiga under jordsutlöpare kom- 

 mit till utbildning. Förmedelst dessa skedde så öfvervintringen. Afven öfre, låg — 

 örtbladiga, uppstigande, halföppna till fullständigt öppna vinterskott förekommo. Af 

 hypokotyl och hufvudrot hade bildats ett kraftigt upplagsorgan. Birötter saknades 

 ännu. 



Medicago lupuliua! 



Undersökningsmaterial: grodd — ungplantor: Uppl. Uppsala 3 Vi 1901; Vg. 

 Ymseborg V s 1902; i kultur uppdragna plantor: H. B. U. 21 / s 1902, F. R. Kjellman; 

 herbarieexemplar (H. U). 



Litteratur: Areschoug IV, p. 338. — Ascherson I, p. 139. — Cleve II, 

 p. 49. — Hildebrand II, p. 74. — Irmisch XVII, p. 71. — Johansson III, pp. 

 83—4. - - Moe I, p. 40. - Urban /, p. 52. — Wydler VI, pp. 54—5. 



Sommarannuell, vinterannuell, bienn och perenn ört af rosettskottyp. — Hjärt- 

 bladen är o epigseiska, något köttiga, kort — otydligt skaf tade, tunglikt ovala, c:a 5x2 

 mm. Primordialbladet är uddbladigt; uddbladet bredt, rundadt, uddspetsadt. Det 

 andra örtbladet är af typiskt örtbladsutseende. Den förlängda hypokot3 7 len samman- 

 flyter med den rikgrenade, tidigt bakterieknölförande, genomgående, m. 1. m. upp- 

 lagsfört jockade hufvudroten. - I kultur uppdragna plantor blifva tidigt rosettgreniga. 





