KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 40. N:0 2. 207 



längda hypokotylen blifver stamlik och ingår i stamsystemet; nedtill öfvergår den 

 utan tydlig gräns i den kraftiga, grenade, genomgående hufvudroten. 



A de i kultur uppdragna årsplantorna syntes proleptisk utveckling af de nedre 

 axillärskotten hafva inträdt. I naturen synes det spiralbladiga epikotyl skottet under 

 groningsåret förblifva ogrenadt. Huvudskottets (senare de relativa hufvudskottens) 

 öfre, ännu ofullständigt lignifierade del bortdör under vintern till större eller mindre 

 längd; öfvervintringen sker förmedelst de slutna axillärknopparna, hvilka nästf oljande 

 år utväxa och från början bidraga till den för växten typiska buskformen. S. sco- 

 parius torde kunna betecknas såsom en typisk halfbuske (jmf. Warming VIII, p. 270; 

 Neuman I, p. 340). 



Ulex europieus! 



Undersökningsmaterial: ungplantserie: Gtl. Etebols 7? 1904; i kultur 

 uppdragna årsplantor: H. B. U. s. 2 %, sk. 18 A, 11_1 %o 1900, F. R. Kjellman. 



Litteratur: Bttchenatt II, p. 451. - Goebel II, p. 146. Hildebrand 

 I, pp. 311—12. — Kjellman II, p. 252. — Lubbock I, 1, pp. 409—10, fig. 268. 



Genista anglica! (Tafl. XXIV: 3.) 



Undersökningsmaterial: ungplantor: Hall. Veinge, Antorp ?,1 / s 1904 

 (fig. 3). 



Buskartad pollakanth af direkt sträckledad typ. Under de första ungplants- 

 åren fortväxer hufvudskottet monopodialt; först andra eller i regeln ett ännu senare 

 år bortdör skottspetsen till större eller mindre längd, och växtens halfbusknatur l 

 blifver nu tydlig (se fig. 3). Från hjärt- och nedre örtbladsaxillerna (senare äfven 

 från öfre örtbladsaxiller) utväxa förr eller senare, sannolikt i naturen ej ännu under 

 groningsåret, men väl under andra året, örtbladiga, hufvudskottet lika sidolångskott 

 (se fig. 3). I dessas axiller anläggas och utbildas möjligen någon gång redan första 

 året tornskott, kortskott af närmast högre ordning. Vanligen synas långskotten äga 

 äfven accessoriska, i förhållande till tornskotten undersittande, seriala sidoskott, 

 hvilka förr eUer senare, vanligen samma år som tornskottet utvecklas till typiska, 

 örtbladiga skott (sålunda ej rena tornskott). Äfven enstaka normala skott utbildas 

 stundom såsom örtbladiga långskott. Af de accessoriska skotten synas blott enstaka 

 komma till högre utbildning; vanligen afslutas äfven de snart i tornbildning (se fig. 3). 



Öfvervintringen synes åtminstone första åren ske på vintergrönt stadium. Ännu 

 andra årets höst synas flertalet af föregående årets örtblad kvarsitta friska (se fig. 3). 

 Fullt slutna, lågbladiga vinterknoppar saknas. Den förlängda hypokotylen blir förr 

 eller senare rotlik. Öfre delen af den genomgående, grenade hufvudroten blir lik- 



1 Jmf. Warming VIII, p. 270. 



