20S N. SYLVÉN, OM DE SVENSKA DIKOTYLEDONERNA. 



som hypokotylen förtjockad, tydligen upplagsförande. Rotsystemet blir tidigt ligni- 

 fieradt. - Det första förstärkningsstadiet synes i naturen vara af flere års längd. 



Genista pilosa! 



Undersökningsmaterial: grodd — ungplantserie : Hall. Veinge, Antorp 

 31 A 1904. 



Äfven här synes såsom hos föregående art hufvudskottet i regeln fortlefva 

 under åtminstone andra eller tredje året. Sidoskott (långskott) utbildas (sannolikt) 

 andra året i hjärt- och nedre örtbladsaxillerna, senare äfven i högre upp å skottet 

 belägna axiller. Äfven sidoskotten synas några år f ortväxa monopodialt. Förr eller 

 senare bortdö dock skottspetsarna till större eller mindre längd, och växten blir en 

 typisk half buske. 1 Slutna vinterknoppar torde äfven här saknas, och öfvervintringen 

 sker sannolikt åtminstone första åren på m. 1. m. vintergrönt stadium. På hösten 

 sjmtes dock föregående årets blad af fallna. Hypokotyl och hufvudrot förhålla sig 

 såsom hos föregående art. 



Hjärtbladen äro oskaftade, rundadt ovala, styfva, läderartade, c:a 3,5 x 2,5 mm. 

 Primordialbladen äro relativt breda, ovala — lancettlika, gleshåriga. 



Genista tinetoria! (Tafl. XIV, B: 4.) 



Undersökningsmaterial: grodd — ungplantserie: Vg. Hassle, Österberga 27 / s 

 1903 (fig. 4 a — d); i kultur i blomkruka uppdragna årsplantor: H. B. U. s. 27 /, 1903, 

 gr. A, sk. 'Vt o 1904 (fig. 4 f). 



Buskartad pollakanth af direkt sträck] edad typ. Groningen försiggår i naturen 

 om våren. 



Hjärtbladen (se fig. 4 a) äro pergamentartade, kortskaftade, ovala, c:a 1 + 

 5 — 6 X 3 — 4 mm. Örtbladen visa ingen utpräglad heterofylli. Den förlängda hypo- 

 kotylen sammanflyter med den grenade, bakterieknölförande hufvudroten. 



Under groningsåret utbildas ett vanligen blott några få, å de i kultur upp- 

 dragna årsplantorna (se fig. 4 f) c:a 5 cm. högt, vanligen ännu ogrenadt epikotyl- 

 skott. Liksom hos föregående båda arter synes äfven här hufvudskottet i regeln 

 fortlefva åtminstone andra året (se fig. 4 b). Senare bortdör skottspetsen (eller skott- 

 spetsarna, då sidoskottalstring inträdt under andra året), och halfbusktypen uppnås 

 (jmf. fig. 4 b — d). De första öfvervintringarna torde äfven här ske på m. 1. m. 

 vintergrönt stadium (jmf. fig. 4 b). Odlad i H. B. U. öfvervintrade sålunda första- 

 årsplantan fullständigt vintergrön. Under senare år fällas dock örtbladen på hösten. 

 Typiskt slutna vinterknoppar synas äfven här saknas. 



1 Jmf. Warming VIII, p. 270. 



