210 N. SYLVÉN, OM DE SVENSKA DIKOTYLEDONERNA. 



Under groningsåret utbildade växten i Västergötland, Hassle, sommaren 1905 

 (se fig. 2) ett ända till 25 cm. högt, m. 1. m. grenadt epikotylskott. Hypokotyl och 

 hufvudrot bildade ett synnerhgen kraftigt upplagsorgan om ända till c:a 5 mm:s 

 vidd vid rothalsen. I hjärt- och nedre örtbladsaxillerna voro vid insamlandet i augusti 

 vinterskott under anläggning. Blomning syntes ej komma att inträda ännu under 

 groningsåret; årsplantornas starka utveckling talar dock för antagandet af blomning 

 under andra året. 



Anthyllis vulneraria ! 



Undersökningsmaterial: grodd — ungplantserie : H. B. U. A. vulnerariu- 

 parcellen å system, afdeln. U 7 1U 1903, "/.-, 1904; ungplantserie: Uppl. Frötuna 2 7 5 

 1904; årsplantor: Vg. Hassle, Nordängen Ve, u / 7 1902; andraårsplantor: Vg. Hassle, 

 Surön Ve 1903. 



Litteratur: Hildebrand II, p. 74, anm. 4. — Irmisch XVII, p. 77. — 

 Lubbock I, 1, pp. 418-19, fig. 273. — Wydler VI, p. 52. 



Örtartad pollakanth af rosettskottyp. Fröna synas vara grobara redan frö- 

 mognadsårets höst; höstgroddplahtor har jag sålunda insamlat i Uppsala botaniska 

 trädgård hösten 1903. I naturen har jag funnit växten vårgroende. J 



Hjärtbladen äro något köttiga — pergamentartade, kortskaftade, sammanväxt 

 slidiga, ovala, c:a 1 + 1 + 7 — 8 x 4 — 5 mm., enligt mått å exemplar från Vg. Hassle, 

 3 + 1 + 11x7 mm., enligt mått å exemplar från H. B. U. Första örtbladet är 

 enkelt, rundadt ovalt; de följande två örtbladen äro likaledes enkla, men till formen 

 utdraget ovala; först det fjärde örtbladet visar begynnande småbladsutbildning. Den 

 förlängda hypokotylen sammanflyter med den grenade, genomgående hufvudroten. 



Under groningsåret utvecklar den i naturen vårgrodda plantan ett rikbladigt, 

 vanligen första året ännu ogrenadt rosettskott, som öfvervintrar på öppet rosettsta- 

 dium. Andra året inträder vanligen rosettgrenighet. Blomning torde i regeln i natu- 

 ren inträda under tidigast tredje året. 



Primus spinosa! (Tafl. XV, A: 3.) 



Undersökningsmaterial: grodd — ungplantor: H. B. U. Pr. spinosa-paxcél- 

 len å organograf. afdeln. 3 % 1904; ungplantserie: Öl. Wickleby 2 % 1904 (fig. 3 a, b); 

 Gtl. Visby, Snäckgärdet 3 % 1904. 



Litteratur: Cleve II, pp. 70—1. 



Buskartad pollakanth af direkt sträckledad typ. » Såsom fruktens byggnad 

 låter vänta, inträder groning först lång tid efter sådden af fruktstenarna, och gro- 

 ningen kan icke i naturen äga rum förr än ungefär hälft annat år efter fruktens 

 mognad.» (Cleve, 1. c.) 



1 Obs. i samband härmed växten såsom vinterståndare, Sennan nun III, p, 324. 



