KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 40. NIO 2. 215 



skildt stark å i kultur uppdragna årsplantor. Blomning torde i naturen näppeligen 

 inträda förrän under tidigast tredje året. 



Enligt Kjellman, 1. c, hör A. vulgaris till de »svenska växter med rosett- 

 skott», som »utmärkas genom utveckling under groningsåret af ett starkt rotsystem, 

 i hvilket visserligen en ganska kraftig, grenig hufvudrot ingår, men som dock till 

 mycket väsentlig del utgöres af birötter, utbildade från hypo- och epikotylen. Ro- 

 settskottet är öppet eller nästan öppet med mycket svag heterofylli. Dess stam- 

 del förtjockas redan under groningsåret och antar karaktär af jordstam. - 

 AlcJicuiilla vulgaris utbildar en större mängd sidoskott och visar äfven i öfrigt öfver- 

 gång till Potentilla gelkla». 1 



Till hårigheten synas en del elementararter kunna särskiljas redan på årsplants- 

 stadiet. 



KllfollS idilMls! (Tafl. XV, B: 1.) 



Undersökningsmaterial: årsplantor: Vg. Hassle, Surön 11 /,, 1902; Vg. Hassle 

 prästgård "A 1902; Vg. Hassle, Mörtevik A 1899; Uppl. Uppsala, Lassby 2I Ao 1902 

 (fig. 1 c); öfvervintrade ungplantor : Upp. Uppsala A 1903; Uppl. Gottsunda % 1904; 

 Vg. Hassle, Säbykrogen "A 1903 (fig. 1 a, b): Uppl. Flottsund A 1904. 



Litteratur: Irmisch XVI, p. 458. 



Buskartad pollakanth af stundom första året rosettskottartad (se fig. 1 a, b), 

 oftast dock redan första året sträckledad typ (se fig. 1 c). Groning försiggår i na- 

 turen om våren. 



Hjärtbladen äro skattade, ovala, c:a 2 + 4,5 x 3 mm. Primordialbladen äro 

 enkla, hj ärtlika, enkelsågade, så småningom öfvergående i den 3— 5-bladiga, typiska blad- 

 formen. Den förlängda hypokotylen sammanflyter med den rikgrenade hufvudroten. 



Under groningsåret utvecklas i naturen på myllrik mark ett c:a 1 — ett par dm. 

 högt epikotylskott. Dess första internodier äro rosettlikt förkortade. I de nedre blad- 

 axillerna komma sidoskott till anläggning, dock vanligen ej ännu till utbildning, så 

 äfven i de öfre örtblad saxillerna. Den hufvudsakliga sidoskottalstringen hos dylika 

 kraftigare plantor utgår dock från hypokotylen och öfre delen af hufvudroten, där 

 ett flertal kraftiga adventivknoppar tidigt synas utbildade. Örtbladen fällas i regeln 

 på hösten, och epikotylskottet bortdör till sina öfre, ofullständigt lignifierade partier. 

 De kvarlefvande skottdelarna med deras axillärknoppar jämte hypokotyl och rotsy- 

 stem med respektive adventivknoppar öfvervintra. Nästa vegetationsperiod komma 

 så knopparna till utveckling. Ofta påträffar man dock ännu på hösten rosettlika 

 årsplantor, som vanligen sakna adventivknoppar och öfvervintra på m. 1. m. vinter- 

 grönt rosettstadium (se fig. 1 a, b). Örtbladen äro på dylika individ på våren m. 1. m. 

 brunfläckiga — brun vissnade. 



Adventivskottbildningen hos ungplantan af. R. idceus omtalas af Irmisch, 1. c. : 

 iSelbst an Pflänzchen, die noch die Keimblätter hatten und kaum 1 — lVa Zoll hoch 



1 Om Potentilla gelida se K.tef.lman [I, p. 2.")7; se iifven framdeles I 



