KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 40. N:0 2. 243 



ofta mer än 10 cm. i diameter (undantagsvis 55 cm.), hvilka bereda sig att öfver- 

 vintra. En del af de sistnämnda rosetterna äro redan i ang., innan mogna skidor 

 stå att upptäcka, mycket stora och kunna icke härleda sig från årets frö. Häraf 

 framgår, att växten är både sommarannuell och bienn samt sannolikt äfven vinter- 

 annuell. » Johansson, 1. c. Vidare säger Johansson, att fröna äro i »behof af efter- 

 mognad?. »Då för öfrigt skidorna ej öppna sig på hösten, är det klart, att groning 

 ej försiggår det år, under hvilket fröna utvecklats.» - I så fall torde ej växten nå- 

 gonsin kunna anses såsom vmterannuell. ' - Ascherson, 1. c, upptager S. officinale 

 såsom »O, wohl auch O»; Neuman, 1. c, anger växten såsom ett- och tvåårig; Hart- 

 man, 1. c. och Areschoug, 1. c, upptaga den blott såsom ettårig eller sommar- 

 annuell. I Västergötland, Hassle, har jag funnit växten endast såsom sommar- 

 annuell. 



Hjärtbladen äro skaffade, ovala, såsom fullt utväxta c:a 8 + 10 x 6 mm. Pri- 

 mordialbladen äro enkla, rundade, helbräddade, så småningom öfvergående i den 

 typiska, lyrformigt parflikade — parbladiga bladformen ; de nedre örtbladen äro rosett- 

 bildande. Den förlängda hypokotylen sammanflyter med den grenade, genomgående 

 liufvudroten. 



Sisymbrium sophia! 



Undersökningsmaterial: ungplantor: Uppl. Uppsala 2 V 5 1902, 'V,, '-"-, 

 1903; Vg. Hassle, Fåleberg 1C A 1903. 



Litteratur: Areschoug IV, p. 200. — Ascherson I, p. 44. — Cleve II, p. 

 42. - Hartman I, p. 185. — Johansson III, pp. 95—6. — Lubbock I, 1, p. 157, 

 fig. 165. — Neuman I, p. 444. 



>S. sophia är normalt sommarannuell. Frön från föregående år gro på våren 

 och hela sommaren. Äfven sent framkomna groddplantor hafva benägenhet att få 

 förlängd hufvudaxel, men stjälkarna drabbas hårdt af första frost. En och annan 

 rosett fortvarar visserligen in på förvintern. I jan. 1898 funnos sålunda vid Visby 

 hamn på lucker jord åtskilliga mångbladiga grågröna rosetter, men i mars voro alla 

 bortfrusna. — De på hösten mognade fröna kunna gro utan hvilotid, och därför fin- 

 ner man i bestånd af fruktificerande individ ofta mängder af små groddplantor. De 

 hafva öfvervintrat på skyddad, solig ståndort.» Johansson, 1. c. - - Cleve, 1. c, 

 har under odling funnit växten sommarannuell. Då fröna äro grobara genast vid 

 mognaden, »torde det kanske likväl ej få anses omöjligt, att de i naturen säkerligen 

 talrika, höstgrodda plantorna under gynnsamma förhållanden kunna öf vervintra. » — 

 S. sophia upptages af Neuman. 1. c, såsom ett- och tvåårig. Af Ascherson, 1. c, 

 såsom »O, wohl auch 0», af Hartman, 1. c, och Areschoug, 1. c, endast såsom ett- 

 årig eller sommarannuell. 



I Västergötland, Hassle, har jag sett S. sophia allmänt sommarannuell; så 

 också kring Uppsala; här inträder dock äfven höstgroning tämligen allmänt, och de 



1 Jmf. Stlvén Yl, p. 175. 



