KT.TNUI.. SY. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 40. N:0 2 245 



Individer, som have blomstret i sitt andet Aar, desuagtet ikke dö bort, men leve 

 frem till det tredje Aar, da ätter blomstre og ssette Frugt, men saa uddö for altid. » 

 (Moe, 1. c. pp. 37-8.) 



Odlad i Uppsala botaniska trädgård är H. matronalis en typisk pollakanth. 

 Enstaka höstgrodda plantor hafva härifrån insamlats hösten 1903. Dessa medhunno 

 på hösten utbildandet af ett blott fåbladigt rosettskott. Af de vid Linnés Hammar- 

 by insamlade ungplantorna att döma, synas de vintergröna rosettskotten fortlefva, 

 tills blomning inträder först efter ett vanligen flerårigt första förstärkningsstadium. 

 Af hypokotyl och hufvudrot utbildas ett ofta starkt förtjockadt upplagsorgan. De 

 öfvervintrade örtbladen äro vanligen på våren violett anlupna. 



Hjärtbladen äro skaffade, ovala, på undersidan glest och kort håriga och ofta 

 violettfärgade, c:a 2 — 3 + 7 — 8x4—5 mm. (det ena hjärtbladet något mindre). 

 Primordialbladen äro helbräddade. 



Erysinmin cheiranthoides ! 



Undersökningsmaterial: årsplantor: Vg. Hassle prästgård "A 1902; Uppl. 

 Uppsala "Vi o 1901. 



Litteratur: Areschoug IV, p. 206. — Ascherson I, p. 45. — Fries I, p. 

 93. — Hartmak I, p. 186. — Johansson III, pp. 73—4. - Neuman I, p. 445. 



■»E. cheiranthoides är dels \ interannuell, dels sommarannuell, i förra fallet van- 

 ligen storväxt och grenig, i senare fallet mindre, stundom blott några cm. hög. — 

 Hösten 1897 observerades i åkrar och på åkerrenar i Vänge myr mycket talrika grodd- 

 plantor, hvilkas stjälk var en eller några cm. hög, dock utan synliga blomknoppar. 

 De öfvervintrade i oskadadt skick.» (Johansson, 1. c.) — Ide svenska flororna upp- 

 tages E. cheiranthoides såsom ett- och tvåårig eller sommar- och vinter annuell; den 

 »tvååriga* formen upptages under namnet nodosum Fr. — I Västergötland har jag 

 sett växten allmänt sommarannuell, i Uppland äfven vinterann uell. 



Hjärtbladen äro skaffade, ovala, c:a 3 — 4+4x2 mm. Örtbladen visa blott 

 svag heterofylli; primordialbladen äro relativt korta, ovala, helbräddade; de nedre 

 örtbladen äro vanligen rosettbildande. Den förlängda hypokotylen sammanflyter med 

 den grenade, genomgående hufvudroten. 



Dvärgexemplar med ännu vid blomningen kvarsittande hjärtblad äro ej säll- 

 synta å lerjord i Västergötland, Hassle. - De i Uppsala insamlade vinterannuella plan- 

 torna hade redan på hösten internodierna svagt sträckta. 



Erysimum hieraciifoliuni ! (Tafl. XVII, A: 3.) 



Undersökningsmaterial: ungplantor: Uppl. Torstuna l % 1895, J. A. Z. 

 Brundin; ungplantserie: Gtl. Vestkinde, sandig ängsmark 7, 1904 (fig. 3 a— f). 



Litteratur: Areschoug IV, p. 206. — Ascherson I, p. 46. - - Hartman 

 I. p. 187. — Neuman I, p. 445. 



