KTJNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 40. NIO 2. 265 



Under groningsåret utbildas i naturen ett m. 1. m. rikbladigt rosettskott, som 

 öfvervintrar med bladen på våren m. 1. m. brunfläckiga. Växten synes hos oss gå 

 i blom under andra året. — Af Hildebrand, 1. c., omnämnes Gli. majus såsom en 

 i Tyskland redan under groningsåret blommande polykarpisk ört. 



Grlaueium luteum! 



Undersökningsmaterial: årsplantor: H. B. U. Gl. luteum-ipsbi cellen å 

 systemat, afdeln. 3 Ao 1903. 



Litteratur: Hartman I, p. 179. — Neuman I, p. 483. Warming 

 IV, p. 17. 



Gl. luteum uppgifves i de svenska flororna såsom tvåårig. Af Warming, 1. c., 

 anföres Gl. luteum efter Irmisch såsom exempel »paa Arter, der kunne va;re baade 

 dicykliske og perenne». - I Uppsala botaniska trädgård odlas växten såsom bienn. 



Under groningsåret utbildas ett m. 1. m. rikbladigt rosettskott, som öfvervin- 

 trar för att nästa år drifva förlängda internodier, blomma, sätta frukt och sedan 

 bortdö. Hypokotyl och hufvudrot sammanflyta och bilda upplagsorgan. 



Berberis vulgaris! 



Undersökningsmaterial: grodd —ungplantor : Vg. Hassle prästgård 8 A 1902; 

 Vg. Ymseborg V. 1902; Uppl. Flottsund, Tjället I9 / 7 1900, 17 A 1902, F. R. Kjell- 

 man; öfvervintrade fjolårsplantor: Vg. Hassle prästgård U 1903; ungplantserie : H. 

 B. U. 16 A 1904. 



Litteratur: Kjellman II, p. 252. — Lubbock I, 1, p. 112 (jmf. p. 111, fig. 

 143). — Wittrock II, p. 252. 



B. vulgaris öfverensstämmer enligt Kjellman, 1. c, »i gro ningens förlopp och 

 groddplantans organisation» med föregående af honom omskrifna buskformer (se un- 

 der exempelvis Lonicera xylosteum !). »Genom den epikotyla regionens utveckling 

 till ett fåbladigt kortskott med långskaftade, rundskifviga blad visar den sig före- 

 träda en annan typ. » 1 



Hjärtbladen äro kortskaftade, ovala, c:a 2 + 12 x 6 mm. Första årets blad 

 äro alla långskaftade, rundade, hvasst taggsågade. Den förlängda hypokotylen blir 

 stamlik och ingår i stamsystemet; 2 nedtill öfvergår den utan tydlig gräns i den starka, 

 grenade, genomgående hufvudroten. 



Under vintern fällas bladen (bladskifvorna) och det rosettlikt förkortade epi- 

 kotylskottet öfvervintrar förmedelst den af knoppfjäll uppbyggda stamspetsknoppen. 

 Andra året utväxer spetsknoppen till ett vanligen typiskt sträckledadt, ännu vanli- 



1 Genom sträckledadt epikotylskott afvikande årsplantor hafva af Kjellman insamlats vid Mott- 

 snnd, Tjället d. 17 /s 1902. 



2 Jmf. Wittrock, 1. c. 



K. Sv. Vet, Akad. Handl. Band. 40. N:o 2. 3* 



