212 N. SYLVÉN, OM DE SVENSKA DIKOTYLEDONEKNA. 



Vid ett besök d. V? (1904) å den gottländska fyndlokalen för R. ophioylossifo- 

 lius fann jag af växten såväl blomnings- som förstärkningsstadier. De på förstärk- 

 ningsstadium stadda plantorna hade på grundt vatten utvecklat ett svagt internodie- 

 förlängdt, c:a 5 cm. högt. ännu ogrenadt epikotylskott. I de öfre örtbladsaxillerna 

 förefunnos dock å några plantor sidoskottanlag; stundom syntes å dessa tydliga blom- 

 knoppar anlagda. Det vill sålunda synas, som om här sommarannuella individ före- 

 lågo. Hufvudroten var vanligen af död; talrika birötter hade utvecklats från hypo- 

 kotyl och epikotylbas. -- De blommande individen voro mera rosettskottartade. Om 

 dessa äro att anse såsom öfvervintrade på rosettskottstadiet torde dock vara ovisst. 

 Alla de i Uppsala universitets herbarium förefintliga exemplaren af R. ophioglossifolius 

 äro insamlade blommande— fruktificerande i juni — -juli månader och synas sålunda 

 närmast jämförliga med de af mig insamlade, blommande individen. Då Johansson, 

 1. c, omnämner växten såsom i allmänhet sommarannuell, torde kanske alla eller 

 flertalet af dessa böra anses såsom sommarannuella. 



Rainmculus flammula! 



Undersökningsmaterial: års— andraårsplantor: Vg. Hassle. Stommen ! V 7 

 1902, /:, 1903; årsplantor: Vg. Hassle, Nordängen 15 A 1904; Vg. Hassle, Vallby '' U 1905. 

 Litteratur: Irmisch XV, p. 85, Taf. II, Fig. 2. 



Örtartad pollakanth af rosettskottyp. Groning har jag i naturen sett inträda 

 om våren. Blomning synes här icke inträda ännu under groningsåret, då ett stundom 

 skäligen fåbladigt rosettsko tt kommer till utveckling. Öfvervintringen sker på vinter- 

 grönt rosettstadium. — Om utvecklingen från frö se närmare Irmisch, 1. c. 



Ranmiculus pygmaeus! 



Undersökningsmaterial: grodd — ungplantserie: T. Lpm. Vassitjåkko Vs 

 1903; i kultur i blomkruka uppdragna årsplantor: H. B. U. s. 2 Vi 1903, gr. A, sk. 

 A„ 1904. 



Örtartad pollakanth ' af rosettskottyp. Groning har jag i naturen sett inträda 

 på »våren». 



R. pygmceus tillhör den af Kjellman II, p. 259, uppställda Ranunculus-ty^en : 

 »rotsystemet antar redan under groningsåret karaktär af ett fullt utprägladt birot- 

 system. Hufvudrotens utveckling af stannar mycket tidigt». Rosettbladen äro »långt 

 skaffade, skottspetsen nästan knopplik genom en stark(are) utveckling af bladfötterna 

 och heterofyllien ganska starkt framträdande». 



I naturen utvecklades i Torne lappmark under groningsåret en två till tre, 

 hufvudroten i styrka öfverträffande birötter från hypokotylbasen, men ännu inga 

 från epikotylens bas, utan så först under det andra året. Under första året utbildas 



1 Af Neuman I, p. 449, angifves växten såsom »4 (O?)». 



