274 N. SYLVÉN, OM DB SVENSKA D1KOTYLEDONEKNA. 



hos öfriga Rammcuhis-axtei genom sin större groflek tydligt afgränsad från den 

 trådfina, ogrenade — sparsamt grenade hufvudroten. Tidigt inträder birotbildning från 

 hypokotylbasen (härifrån vanligen två relativt svaga birötter), snart äfven från epi- 

 kotylens bas (kraftiga, egentliga rotsystemet bildande birötter). 



Öfvervintringen sker på rosettstadiet; på våren äro de öf vervintrade bladen 

 friskt gröna. 



&• 



Ranuneulus nivalis! (Tafl. XXV: 2.) 



Undersökningsmaterial: grodd — ungplantserie : T. Lpm. Vassitjåkko Vs 1903; 

 i kultur i blomkruka uppdragna årsplantor: H. B. U. s. 2I / U , 1903, gr. A, sk. A„ 

 1904 (fig. 2). 



R. nivalis öfvensstämmer nära till sin första utveckling med R. pygmceus. Redan 

 årsplantan af R. nivalis kan dock på sin vanligen mindre starkt framträdande he- 

 terofylli skiljas från årsplantan af R. pygmceus. Hos R. nivalis är nämligen redan 

 primordialbladet framtill 3-flikadt — loberadt. Hjärtbladen äro mera ovalt lancettlika, 

 c:a 1,5 + 2,5 x 1 mm. 



De i kultur uppdragna årsplantorna af R. nivalis (se fig. 2) hade i oktober 

 utbildat en tydligt lågbladig, sluten terminalknopp. 1 Örtbladen nervissnade under 

 vintern. 



Ranuneulus auricomus! (Tafl. XVIII, A-. i.) 



Undersökningsmaterial: grodd — ungplantor: Uppl. Torstuna 13 A 1894, J. 

 A. Z. Brundin; ungplantserie: Vg. Hassle prästgård 3 A 1902 (fig. 1 a — c); till följd 

 af etiolering sommarannuella individ: Vg. Hassle 18 A 1902 (fig. 1 d, f). 



Litteratur: Wydler V, pp. 264 — 5. 



R. auricomus är af ren Ranunculus-typ (Kjellman II, p. 259) med tidigt (redan 

 under groningsåret) inträdande äfven epikotyl birotbildning. Groning synes i naturen 

 inträda tidigt på våren (april— maj). - Under groningsåret utvecklas i regeln ett 

 rikbladigt rosettskott (se fig. 1 c), som öfvervintrar grönt och sannolikt ofta redan 

 andra året är starkt nog att träda i blomning. Å skuggig, fuktig och myllrik loka] 

 har jag sett växten gå i blom redan första året (fig. 1 d, f); de blommande exem- 

 plaren i fråga voro spensliga och svaga, hälft nedliggande och utan egentlig blad- 

 rosett, alltigenom visande sig såsom typiska etioleringsplantor; ofvan hjärtbladen 

 följde 2 eller 3 förkortade internodier och därefter internodieförlängning med de första 

 internodiernas blad ännu typiskt rosettbladlika. Att dessa individ efter fruktsättningen 

 skulle äga nog styrka kvar för en öfvervintring synes föga sannolikt; de torde där- 

 för närmast vara att uppfatta såsom abnorma, sommarannuella individ. 



Hjärtbladen (se fig. 1 a, b) hos R. auricomus äro ni. 1. m. långskaftade, ovala, med 

 tämligen långt sammanväxta slidpartier, c:a 1 + 10 + 6 X 3,5 mm.; å enstaka plantor 

 voro till följd af stark etiolering hjärtbladsskaften såsom utväxta ända till 20 mm. 



1 Af K.jkix.man I, pp. 492 — 3, angifves dock 11. nivalis såsom äldre s.akn.i lågbladsknopp: 



