■2~ti N. SYLVÉN, OM DE SVENSKA DIKOTYLEDONERSSTA. 



knopplikt skyddande de unga, ännu outvecklade, stamspetsen närmast omgifvande 

 örtbladsanlagen. 



Odlad å trädgårdsland i H. B. U. sommaren 1903 gick växten i blom redan 

 under groningsåret. Rosettstammen förtjockades ansenligt; från dess bas utvecklades 

 ett synnerligen kraftigt birotsystem. Hufvudroten kunde ej längre upptäckas. 



Äfven i naturen synes hufvudroten ofta bortdö redan under groningsåret. — 

 De i Torne lappmark insamlade årsplantorna visade under groningsåret relativt svag 

 birotalstring från epikotylbasen; ännu andra årets plantor hade hypokotylen med 

 dess birötter äfvensom hufvudroten kvarlefvande; birotbildningen från epikotylbasen 

 blef dock nu allt starkare. 



Hjärtbladen äro kort sammanväxt slidiga, c:a 1 + 4 + 5x3 mm., å i kultur 

 uppdragna plantor ända till 15 + 9 x 8 mm. Primordialbladen äro svagt 3 — 5-bukt- 

 tandade — loberade, relativt glest håriga. 



En semisynkotyl, en semitrikotyl och tvenne trikotyla plantor hafva äfven 

 insamlats. 



I naturen synes R. acer vara i regeln vårgroende. Kulturförsök visa dock, att 

 frukterna äro grobara redan fruktmognadsårets höst. 



Kaiiiuiciilus repens! (Tafl. XVIII, A: 3.) 



Undersökningsmaterial: årsplantor: Vg. Hassle, Nordängen Ve 1902; Uppl. 



H. B. U. l, 7i, 1904 (fig. 3); års— andraårsplantor : Uppl. Uppsala 2 Ym 1901, V.- 1902. 



Litteratur: Lubbock I, 1, pp. 89—90, fig. 129. Winkler I, pp. 11, 16. 



R. repens öfverensstämmer vanligen till sin naturliga utveckling under gro- 

 ningsåret nära med föregående art. Ett m. 1. m. rikbladigt rosettskott utbildas. 

 Från rosettstammen utvecklas tidigt talrika, kraftiga birötter. Utlöparbildning torde 

 å mager mark eller i mera sluten vegetation ej inträda ännu under groningsåret. 

 R. repens har jag funnit såväl vår- som höstgroende. 



En i Uppsala botaniska trädgård hösten 1904 å trädgårdsland vildt växande 

 årsplanta (se fig. 3) hade i oktober utbildat ett ända till 17 cm. långt, grenadt, ro- 

 settalstrande och birotdrifvande utlöparskott, som redan första året slutade i en upp- 

 stigande blomstjälk. Hufvudskottet var rent vegetativt, rosettartadt. 



Grodd — ungplantan af R. repens af viker vanligen genom mörkare grönska från 

 föregående arts. Primordialbladen äro typiskt 3-loberade, med ofta tandade lober 

 och tydligt utdragen midtlob. Hårigheten är här svagare än hos R. acer. Hjärt- 

 bladen mäta c:a 2+6 + 5x4 mm. — En trikotyl planta har äfven insamlats. 



Om rosettplantans neddragning i jorden nämner Winkler, 1. c. p. 16. 



Ranunculus polyanthemos! 



Undersökningsmaterial: ungplantserie : Uppl. Dannemora 22 / 9 1905: i kul- 

 tur uppdragna årsplantor: H. B. U. s. 2 %, sk. '7 S , ll ~ 16 Ao 1900, F. R. Kjellman; 

 Vg. Hassle prästgård, trädgårdsland: fr. insaml. 3 7 7 , s. U A, groddplantor s. ,7 /, 1904. 



