KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 40. N:0 2. 283 



Litteratur: Areschoug IV, p. 188. — Ascherson I, p. 21. - Brundin I, 

 p. 24. Holm I, p. 305. — Irmisch XII, p. 25. — Johansson III, p. 71. — 



LUBBOCK I, 1, pp. 97—8. — WlNKLER I, p. 11. 



5 Delphinium consolida är i höstsäd vinterannuell, i vårsäd sommarannuell. 

 Växten är allmännast i höstsäd; i vårsäd träffar man på hösten individ, som ej 

 hunnit utbilda mogen frukt. De öfvervintrande groddplantorna äro på våren lök- 

 gröna eller föga brynta.» (Johansson, 1. c.) — Af Areschoug, 1. c, och Ascherson, 

 1. c, uppgives växten likaledes såsom sommar- och vinterannuell. — Af Brundin, 

 1. c, föres växten till Draba veraa-typen. — Af Holm, 1. c, uppgifves D. consolida 

 såsom förutom annuell äfven perenn. — Kring Uppsala har jag sett växten vinter- 

 annuell i höstsäd, sommarannuell i vårsäd. Öfvervintring sker på vintergrönt rosett- 

 stadium; äfven hjärtbladen öfvervintra gröna. 



Hjärtbladen äro kort — otydligt sammanväxt slidiga, skattade, ovala, c:a 10 + 13x6 

 mm. Primordialbladen äro 3-loberade i otandade eller framtill 3-tandade lober. 

 Den förlängda hypokotylen sammanflyter med den rikt grenade, genomgående huf- 

 vudroten. 



Om rosettplantans neddragning i jorden på hösten nämner Winkler, 1. c. 



Actaea spicata! (Tafl. XVIII, A: 6.) 



Undersökningsmaterial: grodd— ungplantor: Uppl. Vårdsätra 18 / 5 1894, 

 J. A. Z. Brundin; Uppl. Gottsunda 7c 1903, H. Witte; Uppl. Flottsund, Tjället 25 A 

 1899, F. R. Kjellman; ungplantserie: Dir. Säter, Nordalen "A 1905 (fig. 6 a, b), G. 

 Samuelsson; i kultur uppdragna årsplantor: H. B. U Ve, Ao 1903. 



Litteratur: Cleve II, pp. 32 — 3, fig. 14, 15. 



Örtartad pollakanth af rosettskottyp. »Fröet blir», enligt Cleve, 1. c, »grobart 

 först närmare ett år efter mognaden. » — »Alla groddplantorna befunno sig i september på 

 samma låga utvecklingsstadium. Hjärtbladen, som just förtärt hela fröhvitan, voro 

 så godt som fullständigt inneslutna i fröskalet, hvarur blott hypokotylen och den 

 lilla, ogrenade hufvudroten frambrutit. - - Följande vegetationsperiod utbredde grodd- 

 plantan sina hjärtblad, dessutom kom ett tredeladt, 5 cm. långt örtblad och sist en 

 sluten, af knoppfjäll skyddad vinterknopp till utveckling. Stammen sträcktes däremot 

 icke. — — Första årets planta har ock visat sig kunna öfvervintra, om den skyddas 

 af det på artens växplatser vanliga löf täcket; säkerligen spelar härvid såväl löf täcket 

 som det kvarsittande fröskalet en verksamt skyddande roll.» 



Af de af Samuelsson i Dalarna insamlade, yngsta plantorna (se fig. 6 a, b) att 

 döma, vill det synas, som om här, under det år hjärtbladen utvecklats, dessa varit 

 plantans enda assimilerande bladorgan. De yngsta plantorna hade den "/„ för året 

 ur den slutna, af lågblad bildade vinterknoppen utbildat ett örtblad af typiskt ut- 

 seende. Lågbladen, två till antalet, syntes följa direkt of van de nu vissnade, dock 

 ännu kvarsittande hjärtbladen. Mellan hjärtblad och knoppfjäll syntes intet spår af 

 föregående örtblad. 



