286 N. SYLVÉN, OM DE SVENSKA DIKOTYLEDONERNA. 



så hög utveckling, att till och med blomning, möjligen också fruktsättning inträder, 

 hvarigenom sålunda växten under groningsåret kommer att förhålla sig såsom hapax- 

 anth. ' De båda *S^7e?ie-arterna (S. venosa och maritima) företräda med hänsyn till 

 öfvervintringen en ren pollakanthisk typ. Hufvudaxelns och de nedre sidoaxlarnas 

 basaldelar förtjockas, och dessa öfvervintra jämte de från dem utvuxna vinterskotten, 

 hvilka under groningsåret icke synas komma öfver knoppstadiet. Hypokotyla axeln 

 sammansmälter med hufvudroten; denna organkomplex når en ganska betydlig 

 styrka. » 



I naturen har jag ej sett växten gå i blom ännu under groningsåret. Ett van- 

 ligen c:a dm-högt, direkt sträckledadt, från hjärt- och nedre örtbladsaxillerna stun- 

 dom grenadt epikotylskott utvecklas. Under vintern bortdör vanligen större delen 

 af ofvanjordsaxelsystemet; blott skottens basaldelar med deras vanligen typiskt lågblads- 

 klädda vinterknoppar öfvervintra (jmf. fig. 1 d). Ej så sällan händer dock, att rent 

 örtbladiga sidoskott äfvensom det då likväl relativt svagt internodiesträckta hufvud- 

 skottet öfvervintra på vintergrönt stadium (se fig. 1 a — c); i de affallna hjärt- och 

 nedre örtbladsaxillerna ha i regeln äfven nu slutna, lågbladiga vinterknoppar kom- 

 mit till utveckling (se fig. 1 c). — Af hypokotyl och hufvudrot bildas ett m. 1. m. 

 starkt förtjockadt, pålliknande upplagsorgan. 



Hjärtbladen äro skaf tade, jämnbredt ovala — lancettlika, kort sammanväxt sli- 

 diga, c:a 3 + 12 x 4 mm., å i kultur uppdragna plantor c:a 2 + 7 + 10 X 5 mm. 

 Örtbladen visa ingen utpräglad heterofylli. Den förlängda hypokotylen sammanflyter 

 med den m. 1. m. rikt, ofta kraftigt grenade, genomgående hufvudroten. 



Silene maritima! (Tafl. XVIII, B: 2.) 



Undersökningsmaterial: höstgrodda årsplantor: H. B. U. S. maritima- 

 parcellen å system, afdeln. Vi o 1903; ungplantor — blommande individ: Hall. Halmstad 

 Vo 1904 (fig. 2); öfvervintrade ung-(andraårs-)plantor : H. B. U. l % 1904; i kultur 

 uppdragna årsplantor: H. B. U. s. 2 %, sk. 2 %, 11_1 7,o 1900. F. R. Kjellman; Vg. 

 Hassle prästgård, trädgårdsland: fr. insaml. Hall. Varberg 2 7-, s. n / s , groddplantor 

 sk. 17 /o 1904. 



Litteratur: Kjellman II, p. 253. 



S. maritima öfverensstämmer enligt Kjellman, 1. c, till sin utveckling med 

 föregående art. - - Under kultur (Vg. Hassle) har växten visat sig höstgroende. 



I Halland insamlade, äldre ungplantor (se' fig. 2) visa hufvudskottet afdödt; 

 sidoskotten hade tydligen öfvervintrat på vintergrönt stadium. De nedre axillär- 

 skotten voro utbildade såsom typiska lågbladsknoppar. — I Uppsala botaniska träd- 

 gård synes S. maritima, om ej m. 1. m. fullständigt vintergrön, öfvervintra för- 

 medelst låg — örtbladiga vinterskott, utbildade i såväl nedre som öfre örtbladsaxillerna. 

 — Blomning torde i naturen kunna inträda redan andra året. — Den m. 1. m. starkt 



1 Jmf. Irmiscu, 1. c. p. 337. 



