KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 40. N:0 2. 287 



upplagsförtjockade hufvudroten är rikt och kraftigt grenad; ofta äro äfven grenarna 

 skäligen starkt upplagrande. 



Silene rupestiis! (Tafl. XVIII, B: 3.) 



Undersökningsmaterial: i kultur uppdragna årsplantor: H. B. U. s. 2 %, 

 sk. ll -'%o 1900, F. R. Kjellman; H. B. U. s. 7» 1903, gr. /,, sk. 7 I0 1904 

 (fig. 3 a—c). 



S. rupestris uppgifves af Neuman, I, p. 521, och Hartman, I, p. 229, endast 

 såsom tvåårig. Under kultur har dock växten visat sig såsom en typisk pollakanth. 



I kultur ur 2 % 1900 sådda och samma år grodda frön uppdragna plantor 

 utbildade under groningsåret ett direkt sträckledadt, några cm. högt epikotylskott. 

 Från hjärt- och nedre örtbladsaxillerna hade synbarligen tidigt sidoskott kommit till 

 utveckling. Dessa utbildades som ortotropa, örtbladiga, c:a 5 — 10 mm. höga vinter- 

 skott. Den förlängda hypokotylen sammanflyter med den rikt grenade, ■ genom- 

 gående, svagt men tydligt upplagrande hufvudroten. — De af mig sommaren 1904 ur frö 

 uppdragna plantorna (se fig. 3 a — c) gingo vanligen redan första året i blom och 

 frukt, men härmed var ingalunda växtens lif utsläckt. I de nedre, jämväl i de högre 

 upp å skottaxlarna belägna axillerna utvecklades ortotropa, örtbladiga vinterskott, 

 som öfvervintrade (jmf. fig. b, c). Å svagare plantor, som ej ännu första året med- 

 hunno blomning (se fig, 3 a), skedde likaledes öfvervintringen förmedelst från nedre 

 örtbladsaxillerna utvecklade vinterskott: stundom syntes äfven hufvudskottet, då re- 

 lativt svagt internodieförlängdt, öfvervintra grönt. — I naturen torde växten möjli- 

 gen utbilda äfven slutna vinterknoppar. 



Sileiie acaulis! (Tafl. XVIII, B: 4.) 



Undersökningsmaterial: ungplantserie : T. Lpm. Vaddetjåkko 2 % 1903 

 (fig. 4 a, b); i kultur i blomkruka uppdragna årsplantor: H. B. U. s. 2 V 10 1903, gr. / 5 , 

 sk. 13 Ao 1904 (fig. 4 c). 



Litteratur: Kjellman II, p. 253. 



S. acaulis har under odling, Kjellman, 1. c, befunnits vara af sträckledad typ. 

 »Utvecklingen går i samma riktning som hos en hapaxanthisk växt af samma skott- 

 byggnadstyp. Epikotylen utbildas till ett mer eller mindre grenigt skott, som möj- 

 ligen redan under groningsåret kan komma till blomning; men några särskilda för 

 öfvervintringen afsedda skott utvecklas icke. Växten öfvervintrar grön och fort- 

 sätter efter öfvervintringen utvecklingen, där den vid vinterns inträde af bröts.» 



I naturen förblifver växten under groningsåret och synbarligen äfven i regeln 

 andra och ännu tredje åren på rosettskottliknande stadium (se fig 4 a, b). Blott 

 några få örtblad utbildas årligen, och internodieförlängningen är ytterligt svag. 

 Först på tredje eller fjärde årets planta synas de nedre delarna af det ännu vanli- 

 gen ogrenade hufvudskottet bladrestbärande och skottet nu mera tydligt, ehuru allt 



