292 N. SYLVÉN, OM DE SVENSKA DIKOTYLEDONEitNA. 



och epikotvlbas komma ofta redan under groningsåret, så åtminstone under kultur, 

 birötter till utveckling. 



Hjärtbladen äro kort sammanväxt slidiga, skattade, ovala, c:a 2 + 3 X 1,5 mm. 

 Primordialbladen äro rombiskt ovala— lancettlika. 



Ågrostem in a sdtha go 



Undersökningsmaterial: års — andraårsplantor: Vg. Hassle Nordbacken / 5 

 1903; Vg. Hassle, Fåleberg 16 / 5 1903. 



Litteratur: Johansson 777, pp. 55 — 6. Ltjbbock T, 1, p. 219. — Wtnk- 

 lkr 1, p. 11. - - XTX. p. 132. 



Saponaria officinalis! (Tafl. XIX, A: i.) 



Undersökningsmaterial: grodd — ungplantserie: Vg. Hassle, Nord backen "/? 

 1902, 13 /, 1903 (fig. 1 a— d); i kultur uppdragna årsplantor: H. B. U. s. 2 7ia 1903, 

 gr. /„ sk. Vi. 1904. 



Örtartad pollakanth af direkt sträckledad typ. Groning synes inträda om 

 våren. 



Hjärtbladen äro sammanväxt slidiga, skaftade, lancettlika, c:a 1,5 + 3 + 12x2 

 mm. Örtbladen visa ingen utpräglad heterofylli. Den förlängda hypokotylen sam- 

 manflyter med den grenade, genomgående hufvudroten. 



Under groningsåret utvecklas i naturen ett c:a dm. -högt, ogrenadt epikotyl- 

 skott. Hypokotyl och hufvudrot blifva upplagrande; ett pålliknande, i naturen dock 

 skäligen svagt förtjockadt upplagsorgan bildas. Under vintern bortdör vanligen 

 hufvudskottet (se fig. 1 a, b), och öfvervintringen sker här såsom i liknande fall hos 

 Silene venosa förmedelst de i hjärt- och nedre örtbladsaxillerna utvecklade, lågbladiga 

 vinterknopparna. Exemplar förekomma dock med ännu andra året kvarlefvande 

 hufvudskott (se fig. 1 c, d). Första årets internodier äro då skäligen svagt förlängda 

 och skottet till följd häraf första året nästan rosettlikt; under vintern bortdö nu 

 vanligen första årets blad, men deras basaldelar kvarstå skyddande kring stamspetsens 

 ännu skäligen outvecklade, uppåtriktade hopstående bladanlag; de andra året först 

 utvecklade bladen äro något hämmade i utvecklingen, liksom internodierna violett 

 anlupna. 



Af i kultur sommaren 1904 uppdragna årsplantor gingo några i blom redan på 

 hösten. Hypokotyl och hufvudrot bildade ett starkt förtjockadt upplagsorgan. Öfver- 

 vintringen skedde förmedelst de i nedre bladvecken utvecklade, typiska lågblads- 

 knopparna. — I naturen torde blomning inträda först efter ett flere (mer än 2) år 

 långt första förstärkningsstadium. 



