ivtlNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 40. N:G 2. 298 



Vaccaria segetalis ! 



Undersökningsmaterial: grodd— ungplanta: H. B. U. V. segetalis--pa l rcel\en 

 å organograf. afdeln. 3 % 1904. 



Litteratur: Ascherson T, p. 84. - - Lubbock /, 1, p. 21.8. 



Diantlius armeria. 



Undersökningsmaterial: blommande individ: Öl. Borgholm '/? 1905. 



D. armeria uppgifves i Hororna såsom tvåårig eller bienn. Såsom på rosett- 

 stadiet öfvervintrande hapaxanth förekommer växten å Öland, Borgholm. Ungplantor 

 lyckades jag ej påträffa vid mitt besök å Borgholms-växplatsen d. 4. 7. 1905. 



Dianthus deltoides! (Tafl. XIX, A: 2.) 



Undersökningsmaterial: ungplantserie : Vg. Hassle prästgård 7,-, I5-2 7 s 

 1902 (fig. 2 a, b). 12 / 5 1903 (fig. 2 e— g); andraårsplantor: Uppl. Uppsala, Lassby 22 A 

 1902 (fig. 2 c, d), A 1903; Uppl. Uppsala 15 A 1903; i kultur uppdragna årsplantor: 

 H. B. U. s. 2 %, sk. 10 - 10 /ro 1900, F. R. Kjellman; Vg. Hassle prästgård, trädgårds- 

 land: fr. insaml. ~°/ s , "A, groddplantor sk. 17 /u 1900. 



Litteratur: Kjellmak II, p. 253. 



Örtartad pollakanth af direkt sträekledad typ. Fröna äro grobara redan frö- 

 mognadsårets höst. Groningen synes dock i naturen mestadels ske om våren; ' öf ver- 

 vintrade, små, knappt cm. -höga plantor (se fig. 2 c, d) mecl ännu kvarsittande, friska 

 hjärtblad synas dock äfven här tyda på höstgroning. 



Enligt Kjellman, 1. c, går utvecklingen hos D. ddtoides, liksom hos Silene 

 acaulis, n samma riktning som hos en hapaxanthisk växt af samma skottbyggnadstyp. 

 Epikotylen utbildas till ett mer eller mindre rikgrenigt skott, som möjligen redan 

 under groningsåret kan komma till blomning; men några särskilda för öfvervint- 

 ringen afsedda skott utvecklas icke. Växten öfvervintrar grön och fortsätter efter 

 öfvervintringen utvecklingen, där den vid vinterns inträde af bröts.» 



I naturen utvecklar den vårgrodda plantan under groningsåret ett ofta rik- 

 grenadt, några— 10 cm. högt epikotylskott, som öfvervintrar utan att taga skada 

 af vinterkylan (jmf. fig. 2 a, b, e— g). Blomning har jag ej sett inträda ännu under 

 första året. Hypokotyl och hufvudrot förtjockas ej märkbart; hufvudroten är rikt 

 och fint grenad. 



Hjärtbladen äro såsom utväxta skaftade, ovala, c:a 3 + 2,5 x 1 mm. Örtbladen 

 visa ingen egentlig heterofylli. Den förlängda hypokotylen sammanflyter mecl den 

 grenade hufvudroten. 



1 Obs. i samband härmed mitt fynd af växten susom vinterståndare, Norén ocu Witte T, p. 69. 



