l!94 LM. SYl.VEN, OM DE SVENSKA DIKOTYLBDONEKNA. 



Diantlms arenarius! (Tafl. XIX, A: 3.) 



Undersökningsmaterial: ungplantserie : Sk. Efveröd J 7c 1904; Sk. Åhus 17 A 

 1904 (fig. 3 a — e) ; i kultur uppdragna årsplantor: H. B. U. / J0 1903. 



D. arenarius synes till sin första utveckling närmast öf verensstämma med före- 

 gående art. I naturen utvecklas under det första året ett ogrenadt, vanligen blott 

 svagt internodieförlängdt, c: a cm.-högt epikotylskott, som öfvervintrar grönt (jmf. fig. 

 3 a — d). Andra året inträder starkare internodieförlängning. Grenighet synes i regeln 

 inträda först ett ännu senare år (se fig. 3 e). Det första förstärkningsstadiet torde 

 i naturen vara af flere års längd. Under odling å trädgårdsland (H. B. U. sommaren 

 1903) blommade dock växten redan under groningsåret. Hypokotylen och hufvudroten 

 syntes här svagt upplagsförtjockade, lignifierade. 



Tunica prolifera. 



Litteratur: Johansson III, p, 100. — Lubbock I, 1, p. 217, fig. 198. 



Gypsophila fastigiata! (Tafl. XVI, A: 4.) 



Undersökningsmaterial: grodd — ungplantserie: Öl. Resmo alfvar 2r '/ 7 1904 

 (fig. 4 a — h) ; Gtl. Lummelunds bruk 7? 1904. 



Örtartad pollakanth af (åtminstone första åren i naturen) rosettskottliknande 

 typ (se figurerna). Groning försiggår i naturen om våren. 



Hjärtbladen (se fig. 4 h, g) äro kort sammanväxt slidiga, jämnbredt lancettlika 

 — lineära, vanligen utan tydligt af satta skaft, c:a 1 + 8 x 1 mm. Örtbladen visa ingen 

 utpräglad heterofylli. Den förlängda hypokotylen sammanflyter med den grenade, 

 genomgående, lignifierade och upplagrande hufvudroten. 



I naturen utvecklas under groningsåret ett vanligen blott fåbladigt rosettskott, 

 som öfvervintrar utan att taga skada af vinterkylan (jmf. fig. 1 e, d). Örtbladen 

 äro vanligen efter öfvervintringen vackert violettfärgade. Förr eller senare inträder 

 sidoskottalstring (se fig. 4 b, a). Skotten börja nu blifva svagt sträckta; skottaxlarna 

 äro tydligt lignifierade. Ett af skaftade grenrosetter bestående rosettskottkomplex 

 uppstår slutligen (se fig. 4 a). Det första förstärkningsstadiet synes i naturen vara 

 af flere års längd. 



Gypsophila muralis. 



Undersökningsmaterial: herbarieexemplar (H. U.). 



G. muralis uppgifves allmänt i Hororna såsom ettårig eller sommarannuell. Af 

 herbarieexemplar att döma synes också växten vara i regeln sommarannuell. Hjärt- 

 bladen kvarsitta stundom ännu vid blomningen, ehuru då ni. 1. m. intorkade. Rpi- 

 kot viskottet är direkt sträckledadt. 



