

KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 40. N:0 2. 295 



Malachiuni aquaticum ! 



Undersökningsmaterial: årsplantor: Vg. Hassle, Nordängen "A 1905; års- 

 — andraårsplantor: Srm. Strängnäs 31 A 1905; i kultur i blomkruka uppdragna års- 

 plantor: H. B. U. s. 2 7,o 1903, gr. A, sk. U / I0 1904. 



Örtartad pollakanth af direkt sträckledad typ. Groning har jag i naturen sett 

 inträda om våren. 



Hjärtbladen äro skaf tade, lancettlika, c: a 3 — 7+4—5x1 — 2 mm. Pnmordial- 

 bladen äro rombiskt ovala. Den förlängda hypokotylen sammanflyter med den fina, 

 rikt och fint grenade hufvudroten. 



Under kultur i blomkruka gick växten i blom redan under groningsåret. Så 

 torde den också i regeln göra äfven i naturen. Enstaka plantor synas dock öfver- 

 vintra på förstärkningsstadiet. Öfvervintringen sker då på helt vintergrönt stadium; 

 de nedre axillärskotten synas stundom relativt korta, vinterskottartade. 



Stellaria nemorum! 



Undersökningsmaterial: årsplantor: T. Lpm. Pålmovare 2 7? 1903: i kultur 

 uppdragna årsplantor: H. B. U. s. 2 %, sk. 7 A, 11_ "/io 1900, F. B. Kjellman; H. B. 

 U. s. 26 Ao 1903, gr. A, sk. A o 1904. 



Litteratur: Kjellman II, p. 253. 



Örtartad pollakanth af direkt sträckledad typ. Groning inträder i naturen 

 på våren. 



Enligt Kjellman, 1. c, tillhör St. nemorum de växter med internodieförlängdt 

 epikotylskott, hos hvilka »särskilda vinterskott utbildas», och hos hvilka »skottsyste- 

 met når en så hög utveckling, att till och med blomning, möjligen också fruktsätt- 

 ning inträder, hvarigenom sålunda växten under groningsåret kommer att förhålla 

 sig såsom hapaxanth». Vinterskotten antaga »karaktär af långa groddskott, hvilka 

 slutligen individualiseras genom moderväxtens fullständiga bortdöende». 



I naturen (Torne lappmark) har jag ej sett växten gå i blom ännu under 

 groningsåret. Hufvudskottet, som synes kunna nå en ganska afsevärd längd, lägges 

 tidigt plagiotropt och utsänder från hjärt- och nedre örtbladsvecken utlöpande sido- 

 skott, till en början of vanjordiska, örtbladsbärande (örtbladen dock med relativt små 

 skifvor), senare underjordiska, lågbladiga och birotdrifvande. 



De af mig i blomkruka sommaren 1904 uppdragna årsplantorna hade på hösten 

 ej ännu utbildat några utlöpareskott, utan öfvervintringen skedde förrnedelst i lifs- 

 samband med moderväxten ännu andra året stående, korta, tjockbladiga, låg— ört- 

 bladiga vinterskott. 



Hjärtladen äro skaftade, lancettlika, c:a 4 + 7 x 4 mm., å i kultur uppdragna 

 plantor c:a 7 + 6x4 mm. Örtbladen visa ingen utpräglad heterofylli. Den förlängda 

 hypokotylen sammanflyter med den trådfina, fint och rikt grenade hufvudroten. 



