1?96 N. SYLVÉN, OM DE SVENSKA DIKOTYLEDONERNA. 



Stella ria media! 



Undersökningsmaterial: grodd — ungplantor: Vg. Hassle prästgård Ve, Ve, 

 : V S 1903; Uppl. Uppsala 23 A, 2 % 1903; T. Lpm. Vassijaure, ruderatmark V 7 1903. 



Litteratur: Areschoug IV, p. 260. — Ascherson I, p. 99. — Brundin I, 



p. 12. - HlLDEBRAND II, p. 57. — JOHANSSON III, p. 97—8. SYLVÉN II, p. 119. 



Warming IV, p. 12. - - Wittrock II, p. 447. - Wydler V, p. 337. 



St. media »är både sommar- och vinterannuell, ofta öfvervintrande med höst- 

 blommor. Groningstid liksom blomningstid är i trädgårdar utsträckt till hela vege- 

 tationsperioden. Vid snösmältningen kan man på åkrar träffa friska individ 



med rotslående, åt alla håll nedliggande grenar af 25 cm:s längd». (Johansson 1. c.) 



Med dessa Johanssons iakttagelser på Gottland öfverensstämma nära mina iakt- 

 tagelser i Västergötland och Uppland. Å ruderatmark i Torne lappmark var dock 

 växten rent sommarannuell. ' 



Af Brundin, 1. c, föres St. media till Viola tricolor-tjpen, hvaxunder »samman- 

 fattas de annuella arter, hvilkas frön behöfva hvila endast en kortare tid; de äro så 

 godt som genast grobara och härmed är möjligheten gifven för flere generationers 

 utveckling under en och samma vegetationsperiod. — - — Alla internodierna mer 

 eller mindre förlängda. De äga stor förmåga att uthärda köld, och detta gäller ej 

 blott vegetativa utan äfven florala delar». 



Att hos oss i naturen under en och samma vegatationsperiod flere generationer 

 skrdle hinna utvecklas är dock ovisst; 2 bevis härför saknas åtminstone ännu. — En- 

 ligt Hildebrand, 1. c, skall dock St. media i Tyskland vara rent efemär: flere 

 generationer alstras årligen. 



Hjärtbladen äro skaftade, lancettlika, kort sammanväxt slidiga, c:a 3 — 4 + 6x2 

 mm. Örtbladen visa ingen utpräglad heterofylli. Den förlängda hj^pokotjden samman- 

 flyter med den trådfina, rikt grenade hufvudroten. Från hjärt- och nedre ört- 

 bi adsaxillerna inträder tidigt sidoskott alstring (jmf. Warming, 1. c); från hvar- 

 dera hjärtbladsaxillen utvecklas ofta ända till tre skott, nämligen förutom det normala 

 tvenne undersittande seriala; accessoriska skott utvecklas äfven i örtbladsaxillerna. 

 Såväl sidoskotten som äfven hufvudskottet blifva vanligen m. 1. m. plagiotropt in- 

 riktade, ofta birotdrifvande. — På ungplantan öfvervintra ofta äfven hjärtbladen, 

 hvilka stundom kvarsitta ännu vid fruktmognaden, jmf. Wittrock, 1. c. 



Stellaria apetala. 



Litteratur: Johansson 111, p. !>8. 



1 Jmf. Syi.vkn, 1. c 



- Jmf. JOB INSSON III, p. 38 



