300 N. SYLVÉN, OM DE SVENSKA DIKOTYLEDONERNA. 



Cerastium vulgäre! 



Undersökningsmaterial: grodd- ungplantor: Vg. Hassle prästgård 18 / 8 , 28 A 

 1902, l4 / 5 1903: öfvervintrade, höstgrodda fjolårsplantor: Uppl. Uppsala, Lassby 

 7 / 3 1903. 



Litteratur: Johansson III, p. 68. 



C. vulgäre »är på gräs- och mossbetäckt mark i allmänhet perenn. — — — 

 Växten kan i vårsäd vara bienn. — — — I höstsäd blir växten i motsvarande fall 

 vinterannuell > . (Johansson, 1. c.) — I flororna uppgifves växten allmänt endast så- 

 som perenn. — I Västergötland och i Uppland har jag äfven funnit växten allmänt 

 pollakanthisk. Den synes i naturen vara såväl höst- som vårgroende. 



Under groningsåret utbildas ett m. 1. m. tydligt internodieförlängdt, snart från 

 hjärt- och nedre örtbladsaxillerna grenadt epikotylskott, som öfvervintrar på vinter- 

 grönt stadium. Blomning har jag ej sett inträda ännu under groningsåret. De på 

 senhösten grodda plantorna hinna ej före vinterns inträde utveckla tydligt sträckta 

 internodier, utan öfvervintra på rosettskottliknande stadium, stundom på rent grodd- 

 plantsstadium. 



Hjärtbladen äro kort sammanväxt slidiga, skaf tade, lancettlika, c:a 3 + 4x2 

 mm. Örtbladen visa ingen utpräglad heterofylli. Den förlängda hypokotylen sam- 

 manflyter med den trådfina, rikt grenade hufvudroten. Birötter utgå ofta redan 

 första året från de m. 1. m. plagiotropt lagda, nedre skottdelarna. 



Med C. vulgäre öfverensstämmer nära G. vulgäre *alpestre (undersökningsmate- 

 rial: grodd — ungplantor: T. Lpm. Björkliden 23 / 7 , 12 / 8 1903). Groning inträdde i 

 Torne lappmark i juli månad. Epikotylskottet förblef första året ogrenadt, och öf- 

 vervintringen skedde så på relativt svagt internodieförlängdt, m. 1. m. rosettskott- 

 liknande stadium. Hjärtbladen voro mera ovalt lancettlika, c:a 1 + 1+4 — 5x 

 2-3 mm. 



Cerastium brachypetalnm. 



Litteratur: Johansson III, fp. 20, 68. 



Cerastium glomeratum. 



Litteratur: Areschoug IV, p. 268. — Ascherson I, p. 101. 



Cerastium subtetrandrum. 



Litteratur: Johansson III, p. 68. 



Cerastium pumilum. 



Litteratur: Johansson III, p. 67. 





