308 N. SYLVÉN, OM DE SVENSKA DIKOTYLEDONERNA. 



gesorgt war. — — — Uebrigens glaube ich, dass Sp. rubra nicht sehr alt wird, und 

 um fiir alle Fälle sicher zu gehen, könnte man zu dieser Pflanze vielleicht: O — A, 

 setzen. » 



Till sina öfvervintringsstadier har jag funnit Sp. rubra närmast öf verensstämma 

 med Sagina procumbens ; dock är hos Sp. rubra rosettskottbyggnaden mindre utpräg- 

 lad; de första internodierna äro visserligen förkortade, men tydlig internodieförläng- 

 ning inträder tidigt. — Hvad växtens lifslängd beträffar, hafva de af mig i Väster- 

 götland observerade exemplaren i allmänhet varit pollakanthiska. huru mångåriga 

 har jag dock ej närmare undersökt. 



Hjärtbladen äro sammanväxt slidiga, lineära — trådlika, c:a 1,5 x 0,2 mm. Ört- 

 bladen visa ingen utpräglad heterofylli. Den förlängda hypokotylen sammanflyter 

 med den grenade, ofta tämligen starka och grofva hufvudroten. 



Herniaria glabra! 



Undersökningsmaterial: årsplantor: Sk. Kristianstad 1G /e 1904; H. B. U. 

 H. ^a&ra-parcellen å systemat, afdeln. 3 / lt> 1903; öfvervintrade fjolårsplantor: Uppl. 

 Uppsala 2 7., 1902. 



Litteratur: Wydler VI, p. 373. 



Örtartad pollakanth 1 af sträckledad typ. Fröna synas vara grobara genast 

 vid mognaden; såväl höst- som äfven vårgroning har jag iakttagit. 



Hjärtbladen äro skaf tade, ovala— lancettlika, c:a 2 + 3x1 mm. Primordialbla- 

 den, som utan internodieförlängning följa direkt of van hjärtbladen, äro utdraget ovala 

 — tunglika — lancettlika; redan andra örtbladsparet är vanligen af fullt typisk form, 

 bladen nästan oskaftade; andra och följande internodierna äro tydligt sträckta. Den 

 förlängda hypokotylen sammanflyter med den rikt och fint grenade hufvudroten. 



Under groningsåret utvecklas ett tidigt från hjärt- och nedre örtbladsaxillerna 

 grenadt epikotylskott. Såväl hufvud- som sidoskott blifva nedliggande. Öfvervint- 

 rjngen sker på vintergrönt stadium. På våren äro vanligen de nedre bladen m. 1. m. 

 brunvissnade. De vårgrodda plantorna torde medhinna blomning redan under gro- 

 ningsåret. 



Seleranthus perennis! 



Undersökningsmaterial: öfvervintrade fjolårsplantor: Uppl. Uppsala 2 % 

 1902. 



Litteratur: Johansson III, pp. 92 — 3. — Neuman I, p. 556. — Wydler 

 VI, p. 375. 



1 Moe, I, p, 40, angifver dock H. glabra Scåsom tvåårig. 



