KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 40. N:0. 2. 309 



Scleranthus annuus! 



Undersökningsmaterial: vårgrodda årsplantor: Vg. Hassle prästgård, hafre- 

 åker 14 / 7 1902; höstgrodda årsplantor: Vg. Hassle, Fåleberg 7 9 1904; öfvervintrade 

 fjolårsplantor: Vg. Hassle, Stommen, klöfvervall / 5 1903; höstblommande, öfvervint- 

 rade plantor: Vg. Hassle, Fåleberg l6 /= 1903; Uppl. Uppsala, Lassby 2 7 s 1903. 



Litteratur: Fries I, p. 90. — Johansson III, pp. 91—2. 



Montia fontän a L.! 



Undersökningsmaterial: grodd — ungplantor: Vg. Hassle, Fåleberg / 1905; 

 Nb. Brännberg 2 % 1903; herbarieexemplar (H. U). 



Litteratur: Brundin I, p. 11. — Neuman I, p. 558. 



M. jontana förhåller sig enligt Brundin, 1. c, liksom en del Callitriche-arter, 

 hvilka äro »1-åriga, då de förekomma på stränder eller i allmänhet endast fuktiga 

 ställen, fleråriga, då de lefva i djupare vatten». — M. minor angifves sålunda af 

 Neuman, 1. c, såsom ettårig, växande på » öf versvämmade ställen, isynnerhet på 

 sand»; M. rivularis angifves såsom perenn i »källdrag, bäckar»; »hela örten bibehål- 

 ler sig frisk äf ven om vintern» ; M . rivularis * lamprosperma däremot såsom ettårig. 

 — I öfverensstämmelse härmed har jag funnit sommarannuell Montia i Västergötland, 

 Hassle, Norrbotten, Brännberg och Torne lappmark, Vassijaure; pollakanthisk M. 

 rivularis i Västergötland, Fristad, bäckränna. 



Hjärtbladen äro skaffade, lancettlika, c:a 2 + 6x2 mm. Örtbladen visa ingen 

 egentlig heterofylli; epikotylen är direkt sträckledad. Den förlängda hypokotylen 

 sammanflyter med den fina, fint grenade hufvudroten. — Blomning torde under alla 

 omständigheter inträda under groningsåret. 



A m MSLlltm-artema ! 



Undersökningsmaterial: ungplantor: H. B. U. systemat, afdeln. Vi o 1903; 

 herbarieexemplar (H. U.). 



Amarantus-axtermb uppgifvas allmänt i flororna såsom ettåriga eller sommar- 

 annuella; såsom sådana odlas de också i Uppsala botaniska trädgård. 



Hjärtbladen äro skaftade, ovala— lancettlika, c:a 6 +8x2 mm. (A. retroflexus). 

 Epikotylen är direkt sträckledad. Örtbladen visa ingen egentlig heterofylli. Den 

 förlängda hypokotylen sammanflyter med den genomgående, rikt grenade hufvudroten. 



Chenopodium hybridum! 



Undersökningsmaterial: sent grodda dvärgexemplar: Uppl. Uppsala s %o 

 1901; herbarieexemplar (H. U). 





