314 N. SYLVÉN, OM DE SVENSKA DIKOTYLEDONERNA. 



groddplantan 9 mm. lång slida, som uppbär två äfven här något ensidigt ställda 

 bladskifvor (c:a 2,5 x 2 mm. stora). Hypokotylen är här liksom hos P. Instörta kort, 

 knappast urskiljbar; hufvudroten är skäligen svag, sparsamt grenad. Epikotylen visar 

 ticligt en kulformig ansvällning vid hjärtbladsslidans bas. 



I kultur ur frön uppdragna plantor hafva undersökts af Kjellman, som därom 

 föredragit vid Naturforskarmötet i Helsingfors sommaren 1902. 



Polygonum amphibium ! 



Undersökningsmaterial: årsplantor: Vg. Hassle, Nordängen '"~ '% 1902. 

 Litteratur: Irmisch XXI, pp. 105—6, T af. IV, Fig. 1-9. 



Polygonum lapathifolium!, persicaria!, nodosum, hydropiper!, minus!, 



aviculare!, Baji. 



Undersökningsmaterial: P. lapathifolium : ungplantor: Vg. Hassle prästgård 

 10 / c 1902; P. persicaria: ungplantor: Vg. Hassle, Nordängen Ve 1902; P. hydropiper: 

 ungplantor: Vg. Hassle, Nordängen % 1902; P. minus: ungplantor: Vg. Hassle, Nord- 

 ängen V,-, 1902; P. aviculare: grodd — ungplantor: Uppl. Upps. '%, 17 /ö 1902; herbarie- 

 exemplar (H. U.). 



Litteratur: Brundin I, p. 8. — Irmisch XXI, pp. 107 — 8. — Johansson III, 

 p. 88. — Winkler II, p. 55. 



De ofvan uppräknade Polygonum-Sbitema, äro alla sommarannuella hapaxanther 

 af sträckledad typ. 



Hjärtbladen äro skäligen långt sammanväxt slidiga, vanligen kort, men tydligt 

 skaffade, ovala— lancettlika. Följande hjärtbladsmått må anföras: P. lapathifolium: 

 c:a 5—6 + 2 + 12 X 3 mm; P. persicaria: c:a 4 + 2 + 9 X 2,5 mm.; P. hydropiper : 

 c:a 2,5 + 2 + 7 X 5 mm.; P. minus: c:a 1,5 + 1 + 4 — 5 X 2 mm.; P. aviculare: c:a 

 2—3 + 9x1 mm. (hjärtbladen jämnbreda — utdraget tunglika, utan tydligt afsatta 

 skaftpartier). Örtbladen visa ingen utpräglad heterofylli. Epikotylens första inter- 

 nodium är blott svagt— otydligt förlängdt. Grenighet inträder vanligen redan från 

 hjärt- och nedre örtbladsaxillerna; enligt Irmisch, 1. c. p. 107, skola dock hjärtblads- 

 skotten vanligen ej komma till utveckling. Den förlängda hypokotylen sammanflyter 

 med den grenade hufvudroten. 1 Å fuktigare mark växande individ af P. hydropiper 

 äro ofta birotdrifvande från nedre stamnodi; så äfven individ af andra, P. hydropiper 

 närstående arter. 2 



Utom i regel normala grodd — ungplantor har jag af P. lapathifolium insamlat 

 en semitrikotyl och en trikotyl, af P. aviculare en trikotyl planta. 



1 Om rotsystemet jämför Pkeidenfelt I, p. 132. 

 - ( >m birotbildning' se Irmtsci-i, 1. c. p. 108, anm, 



