318 K. SYLVEN, OM DE SVENSKA D1K.OTYLEDONKRNA 



följande art, är vintergrön, är mig obekant. Af äldre stadier att döma, synes väx- 

 ten till sin öfvervintring närmast öfverensstämma med R. crispus. 



Rumex acetosa! (Tafl. XIX, A: 6.) 



Undersökningsmaterial: grodd— ungplantserie : Vg. Hassle prästgård l7 /o, 

 "% 1902 (fig. 6 a — c), A 1903; öf vervintrade fjolårsplantor : Uppl. Uppsala, Lassby 

 23 A 1903; Uppl. Gottsunda Vs 1904; i kultur uppdragna årsplantor: H. B. U. 21 A 

 1902, F. R. Kjellman; Vg. Hassle prästgård, trädgårdsland: fr. insaml. "A, s. "A, 

 plantor sk. "A 1904. 



R. acetosa öfverensstämmer till sin utveckling under groningsåret närmast med 

 föregående art. Frukterna hafva under kultur visat sig genast vid mognaden gro- 

 bara. I naturen har jag iakttagit vårgroning. 



Under groningsåret utvecklar R. acetosa ett m. 1. m. rikbladigt, ofta grenadt 

 rosettskott (se fig. 6 a — c), som öfvervintrar med bladen på våren m. 1. m. rödbruna. 

 Om rotsystemet se föregående art. — Blomning torde i naturen kunna inträda redan 

 andra året. 



Hjärtbladen (se fig. 6 a) mäta c:a 2 + 4 + 9x4 mm. Primordialbladen äro 

 rundadt spadlika — hj ärtlika, ännu utan pilbas. 



Rumex acetosella! (Tafl. XIX, A: 7.) 



Undersökningsmaterial: årsplantor: Vg. Hassle prästgård, trädgårdsland 

 '-'A 1902; Vg. Hassle, åker A 1903; Vg. Hassle, mylljord A 1903 (fig. 7); Nb. 

 Brännberg, sandmark 20 A 1903; Uppl. Torstuna Vs 1895, J. A. Z. Brundin: andra- 

 årspJantor: Uppl. Uppsala, åsen 26 A 1902. 



Litteratur: Irmisch XVI, p. 470. 



R. acetosella öfvervintrar liksom föregående art på vintergrönt rosettstadium, 

 men af viker från denna med af seende på rotsystemets utveckling. Hypokotyl och 

 hufvudrot förtjockas väl liksom hos R. acetosa, och jämväl kunna birötter komma 

 till utveckling från epikotylbasen, men hufvudrotens förgrening är för arten typisk. 

 Hufvudroten är nämligen försedd med relativt fina, långa, horizontelt förlöpande 

 sidorötter (jmf. fig. 7), från hvilka adventivskott antingen redan under groningsåret 

 (å gynnsam lokal) eller senare komma till utveckling. På hösten föregående år grodda, 

 relativt små och svagt utbildade, öfvervintrade plantor ännu utan adventivskott har 

 jag insamlat vid Uppsala d. 2( A 1902. Å bördig mylljord i Västergötland, Hassle, 

 insamlade, synbarligen tidigt vårgrodda plantor voro redan i början af juni månad 

 (sommaren 1903) rosettgreniga och hade utbildat typiska horizontalrotgrenar (se fig. 7): 

 adventivskottbildning hade dock ej ännu inträdt; tydligt syntes dock vara, att dylika 

 under groningsåret skulle komma till utbildning. Huruvida adventivskotten redan 

 första året kunna nå ofvan knoppstadiet och träda ofvan jord i form af örtblads- 

 rosetter, är mig obekant. Blomning torde i naturen ej .inträda ännu under gronings- 





