KUNGLi SV. VET. AKADEMIENS HANDUNGAR BAND 40. N.O 2. 132!) 



Sillix-«r/ema(!) (Tafl. XX, B: 3, 4, 5; XXI, A: 3.) 



Undersökningsmaterial: 8. pentandra: grodd— ungpJantserie : Vg. Hassle, 

 Nordängen: 'V; 1902, 2 7= 1903 (tafl. XX, B, fig. 3 a-d); 8. fragilis: årsplanta: 

 Uppl. Ekolns strand vid Tjället l7 A 1901, F. R. Kjellman; S. alba: årsplantor,: Vg. 

 Hassle prästgård 7s 1902; S. caprea: ungplantserie : Vg. Hassle, Holmarna 2 7s 1902; 

 Uppl. Uppsala, Lassby A„ 1902 (tafl. XX, B, 4 a— c), '7.-, 1903; årsplantor: Uppl. 

 Ekolns strand nära Tjället l7 / 8 1901, F. R. Kjellman; S. phylicifolia: flerårsplantor : 

 Nb. Brännberg 3 % 1903; 8. myrtilloides : ungplantserie: Nb. Brännberg 7„ 1903; 8. lappo- 

 nuin: flerårsplantor: T. Lpm. Vassijaure 3 7? 1903; 8. glauca: ungplantserie: T. Lpm. 

 Vassijaure 2 Vs 1903; 8. reticulata: ungplantserie: T. Lpm. Pieskenjurka 2 7? 1903; 8. 

 herbacea: 2 — flerårsplantor: T. Lpm. Vassijaure A 1903 (tafl. XX, B: 5, a, b); 8. 

 polaris: flerårsplantor: T. Lpm. Vassijaure "7? 1903; 8. sp.: andraårsplanta med 

 upptill afdödt huf vudskott : Uppl. Uppsala, Slottsbacken 2 7j 1904 (tafl. XXI, A: 3). 



Litteratur: Focke III. — Lubbock I, 2, pp. 542 — 3. Sylvén III. - 



Wichuba II. V, pp. 571 — 2. — Wiesner I, p. 57. — Winkleb I, p. 11. - - IV, 



pp. 101-4. 



De svenska »Sa^-arterna synas alla under groningsåret och äfven under åtminstone 

 andra året af sitt lif tillhöra ungefär samma utvecklingstyp; alla äro de träd- eller 

 buskartade pollakanther af direkt sträckledad, radiär, spiralbladig typ. Fröna äro i 

 allmänhet genast vid mognaden grobara och uppgifvas vanligen tidigt förlora sin 

 grobarhet, så af Wichuba, II, p. 2, Winkleb, IV, 1. c, Wiesneb, 1. c. . Salix pen- 

 t and ra- fröna gro dock i naturen först året efter mognadsåret; växten är, som bekant, 

 en typisk vinterståndare (jmf. Sebnandeb III, p. 330), som sprider sina frön under 

 vintern eller först andra årets vår. Äfven fjällvidenas, åtminstone vissa fjällarters 

 frön synas gro först året efter fruktmognadsåret. Så har jag i Torne lappmark 2 7? 

 1903 af S. reticulata insamlat ungplantor med blott några få epikotyla blad utveck- 

 lade och hjärtbladen ännu kvarsittande, mer eller mindre brimvissnade. Dessa plan- 

 tor hade tydligen uppstått ur tidigare under sommaren grodda, öfvervintrade frön. 

 Växten hade 2 7 7 ej ännu för året på långt när uppnått fruktmognad. Om 8. 

 reticulata uppträder som vinterståndare är mig obekant. — Af hvad Lundstböm, I, 

 p. 27, nämner om tiden för hängenas affallande och fröspridningen synes framgå, att 

 förutom iS. pentandra äfven 8. myrtilloides, glauca och myrsinites åtminstone stundom 

 (då gynnsam temperatur inträffar på eftersommaren) kunna vara vinterståndare. Af 

 mig insamlade årsplantor af 8. myrtilloides synas också tyda på relativt tidig gro- 

 ning: vårgroning. — Våra sydsvenska 8aliz-a,vter torde alla (8. pentandra då undan- 

 tagen) hafva genast vid mognaden grobara frön, som i regeln för sin groning med 

 nödvändighet fordra att genast blifva försatta under för groning gynnsamma förhål- 

 landen. Så har jag sett S. alba-foön massvis gro genast efter spridningen (Vg. Hassle 

 prästgård, juni— juli 1902). 



K. Sv. Vet. Akad. Handl. Band 10. N:o 2. 42 



