KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 40. N:0 3. 11 



till med största utsträckningen i bredd-, baktill i höjdriktningen. Främre ändan är 

 numera mycket illa medfaren, så att man ej kan döma om, hurudan den en gång- 

 varit; en horisontal klingskåra synes den emellertid ha haft, några nithål kunna 

 däremot ej spåras. Möjligt är emellertid, att främre delen med nithålen är borta; 

 delen ofvan klingskåran är tydligen afslagen, och halfva spetsen därefter ånyo till- 

 spetsad. Bakre ändan snedt afskuren medelst ett något konkavt plan. Basalhulling 

 median, i spetsen svagt tudelad. Skafthålet koniskt, med skarpt begränsad mynning. 

 Materialet är renhorn. Längd 9,3 cm. Fyndort Egedesmindes distrikt. 



B. Linkanalen foägformig, med bägge mynningarne på nndre sidan af harpnnspetsen. 



Bredden är å dessa former alltid större än höjden, åtminstone i trakten af 

 linkanalen. I ett och annat fall, särskildt då harpunspetsen har mycket ringa höjd, 

 genomborrar linkanalen densamma helt och hållet, så att linöglan på öfversidan kom- 

 mer att ligga obetäckt i en fåra. ' Beroende på basalhullingarnes antal och läge 

 kan man inom denna grupp urskilja 4 hufvudtyper: 1) med en median basalhulling, 

 2) med två i det horisontala medianplanet (eller obetydligt däröfver) belägna basal- 

 hul lingar, 3) med en lateralt från harpunspetsens bakre öfre kant utgående basal- 

 hulling, 4) med tvenne lateralt från harpunspetsens bakre öfre kant utgående basal- 

 hullingar. Hullingarnes läge afhänger i viss mån af harpunspetsens form. De två 

 förstnämnda lägena förekomma, då harpunspetsens öfversida är starkt buktig, de två 

 senare, då den är flatare. 



Inv. Pf. 42 är den enda harpunspets i hela samlingen, som helt och hållet 

 saknar basalhulling. I tvärsnitt är den framtill rundad, bakåt oval, med största ut- 

 sträckningen i horisontalplanet. Klingskåran horisontal, med nithål. Klingan saknas, 

 och af hvilket material den varit, kan ej afgöras. Bakre ändan tvärt afskuren samt 

 rundad. Huruvida denna spets ursprungligen haft basalhullingar, som sedermera 

 af en eller annan anledning blifvit bortskurna, kan jag ej afgöra. Möjligen talar 

 härför den något ojämna snittningen i bakre ändan, under det att spetsen för öfrigt 

 är ganska väl arbetad. Skafthålet obetydligt koniskt, mycket djupt, så att det 

 t. o. m. sträcker sig framom linkanalen, med hvilken det står i öppen förbindelse. 

 Linhålens främre och yttre kant rundad, inre kanten tämligen rak. Linfårorna 

 framtill mycket djupa och sträckande sig tämligen långt bakåt, dock ej nående till 

 spetsens bakre ända. Materialet är renhorn. Längd 6,6 cm. Fyndort Ikaresak. 



Inv. Pf. 43—45 äro harpunspetsar med en median basalhulling. Tvärsnittet 

 är bikonvext, å n:o 43—44 närmande sig till rhombiskt, enär både öfver- och under- 

 sida förete en rundad, svagt markerad midtrygg. N:o 45, som är betydligt flatare 

 än de båda andra, saknar helt och hållet sådana. Allesammans ha en horisontal 

 klingskåra; å n:o 43 och 44 har klingan tydligen varit af järn och fästad med en 

 järnnit, å n:o 45 kan jag ej afgöra, af hvilket material klingan varit. Nithålet företer 

 å n:o 46 den egendomligheten, att det är koniskt och endast genomborrar den undre 



1 .Tmf. Fabbicius s. 148. 



