KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 40. N:0 3. 13 



till ett vertikal- och ett horisontalplan. N:o 49 är en modern harpunspets från 

 Kekertasoeitsiak, af Pfaff medtagen endast för jämförelsens skull. Den är synnerligen 

 väl arbetad af renhorn, hvars spongiösa del intager centrum, under det att den fastare 

 delen bildar alla ytor, hvarigenom spetsen naturligen blir så mycket starkare. Tvär- 

 snittet närmar sig något till rhombiskt i synnerhet bakåt. Klingskåra, skafthål, 

 linhål och linfåror af vanlig beskaffenhet. Tydligen har spetsen aldrig varit använd, 

 då någon klinga aldrig varit fastsatt i densamma. Längd 10,2 cm. 



Inv. Pf. 50 är en harpunspets af alldeles samma utseende som föregående, endast 

 betydligt mindre. Den är äfven af renhorn, men har den spongiösa delen här olämp- 

 ligt nog kommit på undre sidan, just där största hållfastheten är af nöden. Längd 

 5,4 cm. Fyndort Aito. 



Inv. Pf. 51 företer den egendomligheten, att den har tvenne linkanaler, den ene 

 mynnande på den ena, den andre på den andra bredsidan. (Här är således omöjligt 

 att bestämma öfver- och undersida, då båda äro hvarandra lika). Klingskåran är 

 mycket vid, tydligen åstadkommen med borr och knif. Nithål finnas, men klinga 

 saknas. Skafthålet står framtill i förbindelse med linkanalerna. Materialet renhorn. 

 Längd 6,3 cm. Fyndort Takilsok. 



Inv. Pf. 52 saknar klingskåra och har således aldrig haft klinga. Främre delen är 

 därför starkt uttunnad och tillspetsad. Skafthålet vidt, framåt stående i förbindelse 

 med linkanalen. Linhålen äro starkt utvidgade, med rak inre samt bågig främre 

 och yttre kant. Linfåror vida. Materialet är renhorn, numera alldeles brunt. Längd 

 9,7 cm. Fyndort Jakobshavn. 



Inv. Pf. 53 — 55 måste äfven anses tillhöra samma typ som de föregående, trots 

 det att öfversidan är något flatare än undersidan, hvilket gör, att hullingarne komma att 

 ligga något öfver det horisontala medianplanet. Harpunspetsens bakre begränsning 

 är emellertid i hufvudsak alldeles likadan som hos de föregående, blott med den 

 skillnaden, att den undre kanten är något obetydligt längre inskuren än den öfre, 

 således ett ytterligare närmande till den fjärde af de of van nämnda typerna. 



Inv. Pf. 53 är en mycket starkt söndervittrad spets af renhorn, hela främre vänstra 

 hälften saknas. Emellertid finner man, att den liksom n:o 52 saknat klinga, 

 hvadan den är starkt förtunnad mot spetsen. Å öfver- äfvensom i någon mån a 

 undersidan har den haft en svag midtrygg. Skafthålet står framtill i förbindelse 

 med linkanalen. Längd 6,8 cm. Fyndort Egedesmindes distrikt. 



Inv. Pf. 54 — 55 hafva båda en horisontal klingskåra; å n:o 54 är densamma 

 mycket vid, och det har den sannolikt varit äfven å n:o 55, fastän harpunspetsen 

 numera är så förvittrad, att partiet under klingskåran bortfallit, och således klingskå- 

 rans vidd ej kan med säkerhet bestämmas. Egendomligt nog finnas å båda exempla- 

 ren tvenne nithål, belägna mediant efter hvarandra, å n:o 54 är det bakre något 

 större än det främre, å n:o 55 äro de kvarvarande (d. v. s. öfversidans) förenade 

 med en smal fåra, hvilket visar, att klingan har varit fästad medelst senband. N:o 

 54 har strax framom bakre ändan en rundt om förlöpande fåra tydligen för en 

 lindning, afsedd att råda bot på en där befintlig spricka. 



