10 SWENANDER, HARPUNER-, KASTPIL- OCH LANSSPETSAR. 







Längd. 





Material. 



Fyndort. 



N:r 



60 



5.7 



cm, 





renhorn 



Aito. 





(il 



5,6 



» 





» 



Ikaresak. 





62 



7 



s> 



(främre ändan något afbruten) 



» 



Aito. 



» 



63 



7,7 



"» 





» 



-> 



» 



64 



8 



» 



(främre ändan något afbruten 1 



ben 



Jakobshavn. 



^> 



65 



11 



» 





narlivalstaml 



. 



» 



66 



67 



8,3 

 10,8 



» 





ben 

 renhorn 



Egedesmindes distr. 



» 



68 



8,5 



» 





» 



Akunak. 



» 



(ill 



8,5 



» 



(både baktill och framtill något afbruten) 



ben 



Jakobshavn. 



» 



70 



7.6 



» 





renhorn 



Aito. 



» 



71 



6,9 



» 





» 



Ekainiut. 





72 



Ii. 11 



» 





» 



» 



» 



73 



8,6 



» 





» 



Jakobshavn. 



» 



74 



9,8 



» 





» 



Xök, Egedesm, dist 



» 



75 



10,2 



» 



(främre ändan något afskuren) 



» 



Ikaresak. 



» 



76 



6,5 



» 





» 



Kangeitsiak. 



» 



77 



8,8 



» 



(framtill förvittrad) 



hvalben 



•j 



» 



78 



7,5 



» 



(hela främre delen borta) 



renhorn 



Ikaresak. 



» 



7!) 



6,4 



» 





» 



Ekainiut. 



» 



80 



10,9 



» 





» 



Kekertasoeitsiak. 



Bland de sist beskrifna spetsarne finnas utan tvifvel en hel del äldre exemplar 

 (t. ex. n:o 70, 71 m. fl.), under det att andra tydligen äro af ganska ungt datum. 

 Det senare är gifvetvis fallet med en sådan spets som n:o 68. Den är mycket flat 

 och bred, arbetad af renhorn, med hornets spongiösa del beläget på öfversidan. Lin- 

 kanalen genomborrar såsom nämndt harpunspetsen direkt, endast den spongiösa de- 

 len på öfversidan är bortskuren för linans infällning, så att den kompakta delen af 

 hornet i hela sin mäktighet tjänar som linfäste. Typen har utan tvifvel utbildats 

 jämsides med förut beskrifna typ med 2 laterala basalhullingar och torde varit lika 

 sent i bruk som denna. Framför den senare har den helt visst fördelen af större 

 genomträngningsförmåga på grund af sin ringa höjd, kvarhållningsförmågan torde 

 vara väl så stor, blott bredden är tillräcklig. Endast med afseende på styrkan torde 

 den öfverträffas af en spets af den sistnämnda typen (t. ex. Inv. Pf. 49). 



Inv. Pf. 81 — 82 äro tvenne harpunspetsar, som på grund af sina två basal- 

 hullingar väl lämpligast böra beskrifvas här, fastän de i väsentlig grad afvika från 

 föregående och väl närmast äro att betrakta som mera tillfälliga former. 



Bakre delen af Inv. Pf. 81 öfverensstämmer ganska noga med Inv. Pf. 77 genom 

 sin plana öfversida och sina två i spetsen med en inskärning försedda basalhullingar ; 

 hela harpunspetsen är emellertid högre. Den bakre delen, som i tvärsnitt är bikon- 

 vex och fullkomligt symetrisk i förhållande till ett vertikalplan, öfvergår framåt i en 

 i förhållande till samma plan snedställd, i tvärsnitt rhombisk, starkt tillspetsad samt 

 med skarpa eggar försedd udd, utan hvarje spår af en lös klinga. Linkanalen är 

 öppen på öfversidan samt placerad i spetsens längd-, ej såsom vanligt tvärriktning; 

 linhålen komma således att ligga efter hvar andra. Det främre linhålet är rundtorn 



