Kl'NUL. SV. VJCJ". .AKADEMI UNS HANDLINGAR. BAND 40. NIO 3. 29 



och undersida, då ju undersidan i allmänhet är den, från h vilken linan utgår, således 

 här den, där linfårorna finnas. Materialet är i båda renhorn. 



Längd. Fyndort. 



X:r 125 10,3 cm. (dessutpm klinga 2,8 cm.) Jacobshavn. 



126 12.4 » Egedesmindes distrikt. 



Inv. Pf. 1:37 har liksom n:6 126 tre par hullingar; den är emellertid betydligt 

 gröfre och längre, och den koniska afslutningen i bakre ändan är skarpt afsatt från 

 den främre delen. I främre ändan finnes en grund klingskåra samt nithål, klingan 

 är borta, men har troligen varit af järn. Linkanalen placerad som vanligt; det bakre 

 linhålet å ena sidan är rundtorn likformigt utvidgadt, och det främre på samma 

 sida har något afrundad bakkant. Den andra bredsidan är så anfrätt, att man ej 

 kan döma om linhålens utseende på densamma och således ej heller kan bestämma 

 öfver- eller undersidan. Materialet är renhorn. Längd 16 cm. (bakre ändan något 

 af bruten). Fyndort Egedesmindes distrikt. 



Inv. Pf. 128 har endast en stor oparig sidohulling. Lös klinga saknas helt 

 och hållet. Bakre ändan utlöper utan afsats i en konisk spets. Hurudant tvärsnittet 

 ursprungligen varit, är nu svårt att af göra, då spetsen i synnerhet på en sida är 

 starkt anfrätt, emellertid torde det närmast kunna betecknas som mycket långsträckt, 

 något oregelbundet ovalt. Linkanalen genomborrar spetsen trenne gånger i median- 

 planet, längst fram vertikalt, därbakom i sned riktning nedifrån bakåt och slutligen 

 i sned riktning uppifrån bakåt. Det främsta linhålet är på en sidan (= öfversidan) 1 

 rundtorn något utvidgadt, de två därbakom förenade med en insänkning; på andra 

 sidan (= undersidan) äro de två främsta förenade genom en insänkning, det bakersta 

 har afrundad bakkant. Allt, såväl linkanalens riktning som linhålens utseende, tyder 

 på, att linan varit fästad med en knut, som hvilat i den utvidgade mynningen af 

 främsta linbålet. Härifrån har linan följt linkanalen lämnande densamma genom 

 bakersta linhålet på undre sidan. Materialet är renhorn. Längd 21,2 cm. Fyndort Aito. 



Af Inv. Pf. 129 — 130 har den förre två, den senare tre ensidigt placerade 

 sidohullingar. Typen är för öfrigt ungefär densamma med i det närmaste cirkelformigt 

 tvärsnitt, utom öfver hullingarne, som hafva tämligen skarp egg. N:o 130 har haft 

 en horisontal järnklinga, n:o 120 saknar klinga, men om detta är ursprungligt, torde 

 vara tvifvelaktigt, då udden synes sekundärt tillspetsad. Linkanalen genomborrar 

 spetsen tvenne gånger. På ena sidan (= öfversidan) 2 äro linhålen förenade genom 

 en fördjupning, på andra sidan (--= undersidan) är främre linhålet rundtorn utvidgadt, 

 det bakre har afrundad bakkant. Följaktligen har linan troligen äfven här varit 

 fästad medelst en knut och icke i en ögla. 1 trakten af linhålen är harpunspetsen 

 något utvidgad i horisontal riktning naturligtvis för att öka styrkan. Därbakom af- 

 tar den i tjocklek, vidgar sig så åter, å n:o 130 alldeles tvärt, å n:o 129 så småning- 

 om, för att till sist sluta med ett skarpt begränsadt koniskt parti. 



1 Hullingen kommer efter detta betraktelsesätt att ligga på höger sida. 



- Om denna sida. såsom riktigt är. betraktas som öfversida, komma hullinganie att a n:o 129 ligga på 

 vänster, a n:o 130 på höger sida. 



