KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 40. N:0 3. Ij | 







Material. 



Längi 1 . 



Fyndort. 





X:i 



■ 133 



renhorn 



33,2 cm. 



Åito. 





» 



i:-;i 



hvalben 



25,0 » 



Egedesinindos 



distrikt. 



Inv. Pf. 135 öfverensstämmer med af seende på hullingarnes anta] och anord- 

 ning fullkomligt med n:o 134. I spetsen bär den en horisontal, medelst en nit af 

 renhorn fästad benklinga ; spetsen för öfrigt är af renhorn. Lin kanalen ligger omedel- 

 bart framom bakre ändan, men är spetsen här starkt vittrad, så möjlighet finns för, 

 att den ursprungligen varit längre och linkanalen således varit belägen längre fram. 

 Den genomborrar spetsen tre gånger i vertikal riktning ; på grund af den starka för- 

 vittringen är omöjligt nu utröna linhålens ursprungliga beskaffenhet. Spetsens nu- 

 varande längd är 34 cm, hvartill kommer klingans längd framom speten 3,4 cm. 

 Fyndort Aito. 



Inv. Pf. 136 har endast tvenne ganska långt bakåt belägna, alternerande hul- 

 lingar. Klinga horisontalt anbragt, af ben, fästad med en bennit, till formen ägg- 

 rund, med tvär bas. Bakre ändan så småningom koniskt afsmalnande. Linkanalen 

 genomborrar spetsen tvenne gånger, och äro mynningarne å ena sidan förenade medelst 

 en fördjupning, å andra sidan rundtorn utvidgade. Vare sig linan varit fästad medelst 

 en knut eller en ögla, torde väl den förra få anses som öfver-, den senare som under- 

 sida. Materialet är renhorn. Längd 36,4 cm. dessutom klingan framför spetsen 1,6 

 cm. Fyndort Aito. 



Inv. Pf. 137 — 138 ha liksom föregående en horisontal benklinga och alter- 

 nerande hullingar, men de senare äro å n:o 137 till antalet 5, två på den ena och 

 tre på den andra sidan samt å n:o 138 7 stycken, fyra på den ena och tre på den 

 andra sidan. Klingan hos båda äggrund, med tvär bas, å n:o 137 fästad med en 

 bennit, å n:o 138 med en liknande af järn. Bakre ändan med skarp gräns, koniskt 

 tillspetsad. Linkanalen genomborrar spetsen tre gånger. Å ena sidan äro de främre 

 linhålen förenade medelst en fördjupning, från det bakersta utgår bakåt en tydlig lin- 

 fåra ; denna sida bör sålunda anses som undersida. Den motsatta eller öfversidan är 

 å båda spetsarne starkt vittrad, men å n:o 138 kan man ännu iakttaga, att alla tre 

 hålen varit förenade genom en insänkning, något som väl äfven varit fallet å n:o 137 

 i öfverensstämmelse med förhållandet å andra spetsar med liknande linfäste (n:o 132, 

 134 m. fl.). Materialet är i båda renhorn. Fyndorten Aito. Längd: n:o 137: 39,5 

 cm., dessutom klingan framför spetsen 23 cm., n:o 138: 44 cm., dessutom klingan 

 framom spetsen 1,8 cm. 



Liksom n:o 137 har Inv. Pf. 139 5 stycken alternerande hullingar, två på 

 den ena, tre på den andra sidan. I främre ändan har en horisontal järnklinga varit 

 inpassad : numera finnas af densamma endast några obetydliga rester. Bakom hul- 

 lingarne är tvärsnittet i det närmaste cirkelrundt. Från trakten af linkanalen af- 

 smalnar spetsen både framåt och bakåt; bakre ändan är koniskt tillspetsad. Lin- 

 kanalen är här ganska egendomlig. Den genomborrar först och främst spetsen i ver- 

 tikala medianpianet två gånger; det främre af dessa genombrott, som är något lu- 

 tande, är i genomsnitt cirkelformigt, det bakre ovalt med största utsträckningen i 

 spetsens längdriktning. Fna mynningen af främre genombrottet är rundtorn utvid- 



