KITNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 40. N:0 3. 37 



trenne hål. Både bakom och framom dessa finnas å klingan 4 stycken parvis an- 

 ordnade hål för en lindning, afsedd att råda bot på en i klingan befintlig spricka. 

 Linkanalen som hos föregående. Spetsens bakre ända koniskt afsmalnande. Längd 

 26 cm., dessutom klingan framför spetsen 3,7 cm., klingan i sin helhet 7,6 cm. Fynd- 

 ort Umanak. 



Inv. Pf. 166 — 161 äro utan tvifvel af betj'dligt yngre datum än föregående. 

 De utgöras af ett i det närmaste jämnbredt (å n:o 167 på midten något bredare) 

 stycke renhorn med å n:o 166 ovalt, å n:o 167 plankonvext tvärsnitt. I främre 

 ändan är på vanligt sätt en järnklinga fästad medelst en järnnit. Å n:o 166 är klingan 

 väl bibehållen, äggrund, med tvär bas; å n:o 167 synes den ha varit liknande, 

 men är nu så illa medfaren, att dess ursprungliga form ej med säkerhet kan konsta- 

 teras. Bakre ändan är å båda spetsarne tvärt afskuren. Å n:o 166 finnes därstädes 

 i spetsens centrum ett koniskt hål, å n:o 167 däremot en tappformig upphöjning. 

 Skaftets främre ända har tydligen i förra fallet varit försedt med en tapp, något 

 som jag sett på flere moderna lansar, i senare fallet med ett hål så som beskrifves 

 af Fabricius (s. 167). Rundtorn bakre ändan å n:o 167 är en 1,6 cm. bred ring 

 af renhorn fästad medelst en nit af samma material, gående rätt igenom spetsen, 

 detta tydligen för att gif va spetsen nödig vidd, så att den stöder stadigt mot skaftet ; 

 å n:o 166 är bakre ändan i denna afsikt något utvidgad. Å båda finnas i median- 

 planet tvenne genombrott för linan, som tydligen varit fästad på det af Fabricius 

 (s. 167 och 136) angifna sättet. 1 



Längd. Fyndort. 



N:r 166 33,2 cm. dessutom klingan 2,8 cm. Claushavn. 



» 167 2H,o » (med tappen baktill) Egedesmindes distrikt. 



Närmast följande båda spetsar är jag på grund af deras form och groflek när- 

 mast böjd för att anse som ett par fasta lansspetsar, använda på den s. k. »kappout» 

 eller lilla lansen. Tänkbart är ju också, att de kunnat användas till fågelpilar. Bå- 

 da äro efter all sannolikhet mycket gamla. 



Inv. Pf. 168 är arbetad af h valben, i tvärsnitt oval, framtill och baktill något 

 bredare, mot ändarne afsmalnande. Det främre utbredda partiet är tillspetsadt och 

 skarpeggadt. Järn saknas helt och hållet. Baktill är den ena bredsidan planskuren, 

 men liksom den öfriga delen af spetsens omkrets härstädes försedd med oregelbundna 

 skåror tydligen för att lämna fäste för en lindning. Ett stycke framom bakre ändan 

 genomborras spetsen af en kanal i riktning vinkelrätt mot det främre, klingan mot- 

 svarande partiets plan. Detta liksom det bakre partiets jämna afsmalning bakåt 

 tyder möjligen på, att spetsen ursprungligen varit afsedd att användas lös, och först 

 sedermera blifvit fast förbunden med skaftet. Längd 27,7 cm. Fyndort Godhavn. 



Inv. Pf. 169 är en ytterligt klumpig spets, också arbetad af hvalben utan spår 



1 Man kan här ej tala om en linkanal, utan snarare tvenne, då spetsen med två band (visserligen åstad- 

 komna medelst en lina) är förenad med skaftet, och hvartdera löper genom sin kanal. 



